ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/3578/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Учасники процесу не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020 (повний текст складено та підписано 09.11.2020 суддя Новікова Р.Г.) у справі №904/3578/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" м. Обухів 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" Синельниківський район, с. Веселе 
про стягнення суми боргу в розмірі 2468407грн.50коп., відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 816136грн.80коп., пені в розмірі 436864грн.44коп., штрафу в розмірі 987363грн., 56% річних в розмірі 1032961грн.89коп., інфляційної складової в розмірі 66621грн.28коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2020 у справі №904/3578/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" суму боргу в розмірі 2468407грн.50коп., відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 816136грн.80коп., пеню в розмірі 436864грн.44коп., штраф в розмірі 987363грн., 56% річних в розмірі 1032961грн.89коп., інфляційну складову в розмірі 42127грн.92коп. та судовий збір у розмірі 86757грн.92коп. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційної складової в розмірі 24493грн.36коп.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020  у справі №904/3578/20 заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 197 836грн.37коп. – задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 52 101грн.23коп.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 52 101грн.23коп, місцевий господарський суд виходив з того, що необхідність несення відповідних трат є наслідком звернення до суду з позовною заявою за захистом порушеного права. Вказані дії зумовили потребу у представництві інтересів позивача в суді, а також виконання інших пов`язаних дій.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектр-Агро” про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 145208грн.87коп. визнана місцевим господарським судом такою, що не відповідає критерію розумності. Такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою в суді, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи  матимуть надмірний характер.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу додаткове рішення суду першої інстанції, заяву « 2010/82 від 20.10.2020 ТОВ «Спектр-Агро» про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю, стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 197 836,37 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити повністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" обгрунтовано наступним:
- Господарським судом не зазначено та не доведено жодоного належного та допустимого обгрунтування та правового твердження, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що вказані вимоги заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу є необгрунтованими та неправомірними;
- суд першої інстанції в Додатковому рішенні, безпідставно вдався до застосування «правового пуризму» та надмірної процесуальної Формальності;
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на стророну, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а не на суд за власною ініціативою;
- у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" обгрунтовано наступним:
- позивачем повною мірою не доведено, що заявлений розмір витрат на оплату послуг з правової допомоги співмірний із критеріями визначеними статтею 126 ГПК України;
- стягнення суми, заявленої Позивачем, не є співмірним розміром витрат на правничу допомогу. Відповідач не вбачає розумної потреби у таких витратах для цієї справи, не вважає, що вони відповідають критерію необхідності.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" не надано відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020 у справі №904/3578/20. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 13.01.2021 о 12:00 годин.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися. Про дату час і місце розгляду справи відповідач були повідомлені належним чином, що підтверджується Довідками про доставку електронного листа (а.с. 219-220 та а.с. 236-237).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.
Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.
Беручи до уваги, що неявка представників не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
13.01.2021  у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

У позові було вказано, що розмір очікуваних витрат на професійну правничу допомогу позивача становить 197836грн.37коп. 
До позову були долучені копії договору про надання правової допомоги від 21.01.2019, додатку №19 від 22.06.2020 до цього договору, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3432/10 від 20.09.2007, довіреності від 01.11.2019.
Також було вказано, що інші документи на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані в ході розгляду справи в строки та в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2020 у справі №904/3578/20 позовні вимоги задоволені частково.
Представництво позивача в Господарському суді Дніпропетровської області здійснювалось адвокатом Білецькою Наталією Степанівною (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3432/10 від 20.09.2007, довіреність від 01.11.2019).
Згідно договору про надання правової допомоги від 21.01.2019 (далі – договір), підписаного адвокатом Білецькою Наталією Степанівною (далі – адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Спектр-Агро” (далі – замовник), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
У додатку №19 від 22.06.2020 до договору встановлено, що цей додаток визначає порядок оплати юридичних послуг адвокату за надання професійної правничої допомоги у спорі про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю “Ювента-2010” на користь замовника заборгованості за поставлений товар за договором поставки №56/18-3 від 02.04.2018адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів замовника у господарському суді першої інстанції (Господарський суд Дніпропетровської області).
До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектр-Агро” №2010/82 від 20.10.2020 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу були долучені - складений адвокатом детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецькою Н.С. при наданні професійної правничої допомоги у справі №904/3578/20; акт здачі – приймання виконаних правових послуг за договором надання правової допомоги (правничої) допомоги №28 від 20.10.2020, підписаний адвокатом та замовником.
У відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю “Ювента – 2010” були викладені заперечення щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 197836грн.37коп., згідно яких відповідач просить відмовити у покладенні на нього вказаних витрат.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених  статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню в силу наступного:
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при  виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено такий правовий висновок:
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3)  розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Звертаючись до місцевого господарського суду із позовною заявою, позивачем було вказано, що розмір попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом справи наводиться в додатку № 10 до позовної заяви. Це сплачений судовий збір в розмірі 87 125,52 грн та очікувані витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 197 836,37коп. На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надається копія договору про надання правової ( правничої) допомоги б/н від 21.01.2019 з додатком №19 від 22.06.2020р. Зазначено, що інші документи на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані в ході розгляду справи в строки та в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.
Всього, позивач очікував несення судових витрат на суму 284 961,69 грн, інших судових витрат не очікував (а.с. 3).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» у своєму відзиві зазначав, що Позивачем не надано достатньо документів на підтвердження того факту, що позивачем було понесено саме 197 836,37 грн на правничу допомогу, зокрема акту приймання – передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, а тому вимоги про стягення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу достатньо не обґрунтовані та не підлягають задоволенню (а.с. 62).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що позивачем дотримано приписи частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України в частині подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він понес і які очікував понести у зв`язку із розглядом справи і який становив 197 836,37коп.
Доводи апеляційної скарги ТОВ "Спектр-Агро" в частині дотримання позивачем приписів частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України визнаються такими, що відповідають фактичним обставинам справи, однак самі по собі не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки не містять в собі посилань на зміст рішення, яке їм не відповідає.
Відповідно, правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019р. у справі № 904/9994/18 та Верховного Суду від 13.11.2020р. у справі № 911/2686/18, від 19.02.2020р. у справі № 910/16223/18 щодо застосування положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України, на які посилається апелянт, враховується колегією суддів, однак не можуть самі по собі бути підставою для скасування рішення суду.
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» в частині того, що витрати, які має понести Позивач, сплативши за правову допомогу 197 836,37 грн. згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 21 січня 2019 р. з додатком № 19 від 22 червня 2020 р. адвокату Білецькій Н.С. є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 123,126 ГПК України, а згідно ст. 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу, враховуються судом як такі, що відповідають фактичним обставинам справи. Разом з цим і місцевим господарським судом в мотивувальній частині рішення встановлено:
«Як вбачається з матеріалів справи, до суми витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 197 836грн.37коп. включено вартість наданих адвокатом послуг в розмірі 52 627грн.50коп. та «гонорар успіху» (оплата правничої допомоги адвоката за прийняття рішення на користь клієнта) в розмірі 145 208грн.87коп», в зв`язку із чим колегія суддів не вбачає в зазначених доводах позивача вказівок на можливе неправильне установлення відповідних обставин з боку місцевого господарського суду і визнає їх такими, що носять декларативний характер.
23.10.2020р. на адресу місцевого господарського суду  засобами електронного зв`язку надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» №2010/82 від 20.10.2020 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 197  836 грн.37коп, підписана електронним цифровим підписом до якої додано  докази на підтвердження обґрунтованості заявлених сум (а.с. 124 -152),
В подальшому, до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшов оригінал зазначенної ухвали і докази на підтвердження обґрунтованості заявлених сум (а.с. 153-184).
Згідно зі статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2020 судове засідання з розгляду заяви позивача про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 197 836грн.37коп. призначено на 29.10.2020.
В судове засідання 29.10.2020 учасники справи явку своїх представників не забезпечили.
Відповідно до пункту 3 частини 3  статті 277 Господарського процесуального кодексу України, розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду може бути визнано порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, керуючись положеннями частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не перевіряє питання дотримання місцевим господарським судом обов`язку щодо належного сповіщення учасників справи про час і місце розгляду заяви позивача про винесення додаткового рішення
Як вбачається зі змісту опису владення (а.с. 185) та копії фіскального чеку (а.с.187) до накладної 0872001856771 (а.с.186) 23.10.2020р. на адресу Відповідача Позивачем були спрямовані копія заяви № 2010/82 від 20.10.2020р. та додані до неї докази.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що розподілу між сторонами підлягають витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 197 836,37 грн, які складаються із вартості наданих адвокатом Білецькою Н.С. послуг у розмірі 52627грн.50коп та оплати правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта у розмірі 145 208,87 грн.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України);
Відповідний правовий висновок викладено пунктах 4.8.3 та 4.8.4 постанови Верховного Суду від 30.11.20р. у справі № 922/2869/19.
Відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, заявами по суті справи , відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає встановленим, що відповідач не скористався можливістю, визначеною частинами 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України щодо надання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням ненадання відповідачем суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами та відсутності в його апеляційній скарзі доводів щодо неналежного сповіщення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» про час і місце судового засідання з розгляду заяви про винесення додаткового рішення, доводи апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» щодо неспіврозмірності стягнення суми, заявленних позивачем витрат на правничу допомогу, відхиляються колегією суддів як такі, що не були предметом дослідження у суді першої інстанції.
З урахуванням положень частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» в частині підтвердження реального несення адвокатських витрат встановила наступне:
3а положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VІ від 05.07.2012 договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VІ від 05.07.2012 встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VІ від 05.07.2012).
Згідно договору про надання правової допомоги від 21.01.2019 (далі – договір), підписаного адвокатом Білецькою Наталією Степанівною (далі – адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (далі – замовник), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Відповідно до пункту 1.2 договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень:
- надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах Прокуратури України, Національної поліції України та СБУ, в органах Державної виконавчої служби України, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб.
- представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, підозрюваному, обвинуваченому (підсудному), потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, стягувачу та боржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах замовника не передбачених даним договором.
- представляє інтереси замовника в судах, в органах прокуратури, в Національній поліції України та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів замовника.
- представляти інтереси замовника в органах державної виконавчої служби України з усіма правами стягувача або боржника в виконавчому провадженні, в тому числі знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, подавати заяви, клопотання, пояснення, отримувати довідки, робити копії з матеріалів виконавчого провадження тощо.
Пунктом 1.4 договору передбачено, що замовник зобов`язується: своєчасно забезпечувати адвоката всім необхідним для виконання доручень, передбачених цим договором, зокрема, документами та інформацією; оплачувати витрати, в тому числу, судові, що необхідні для виконання доручень; своєчасно оплачувати послуги адвоката.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору за правову допомогу, передбачену в пункті 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеною додатками до цього договору. В ціну договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за договором
Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору умови та порядок розрахунків з адвокатом за надання правової допомоги, визначаються сторонами в додатках до цього договору. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу.
В пункті 2.1 договору вказано, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.
У додатку №19 від 22.06.2020 до договору встановлено, що цей додаток визначає порядок оплати юридичних послуг адвокату за надання професійної правничої допомоги у спорі про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювента-2010» на користь замовника заборгованості за поставлений товар за договором поставки №56/18-3 від 02.04.2018адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів замовника у господарському суді першої інстанції (Господарський суд Дніпропетровської області).
В пункті 2 цього додатку визначено вартість послуг адвоката:
- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах, година - 1051грн.;
- підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви), документ – 16000грн.;
- складання розрахунку позовних вимог, документ – 5000грн.;
- складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, документ – 2000грн.;
- підготовка письмових доказів (додатків до позовної заяви), година – 1051грн.;
- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, година – 1051грн.;
- складання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, документ – 2000грн.;
- участь у судовому розгляді справи (написання відповіді на відзив, інших процесуальних документів), судовий розгляд перша інстанція – 16000грн.;
- участь у судових засіданнях, засідання – 3000грн.;
- оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта, 2,50% від стягненої суми.
Відповідно до пункту 3 додатку №19 від 22.06.2020 до договору сторони домовились, що розмір оплати професійної правничої допомоги за годину роботи адвоката становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день укладення даного додатку (2102грн. : 2 = 1051грн.).
Згідно з пунктом 4 додатку №19 від 22.06.2020 до договору оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги сплачується замовником адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Замовник також бере на себе зобов`язання з оплати судових витрат (в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз тощо), а також компенсує витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги (пов`язані зі здійсненням поїздки до місцезнаходження суду, винаймання житла, харчування та ін.). Дані витрати сплачуються замовником адвокату протягом 3-х банківських днів з дня виставлення адвокатом рахунку на сплату вказаних витрат.
В пунктах 5, 6 додатку №19 від 22.06.2020 до договору передбачено, що сплата узгодженої сторонами вартості послуг здійснюється замовником в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату вартості послуг.
Передбачувані витрати адвоката у зв`язку із наданням правової допомоги відповідно до умов цього договору (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, залучення висновків спеціалістів, технічне забезпечення та інші) сплачуються замовником понад узгоджену суму вартості послуг.
Пунктом 8 додатку №19 від 22.06.2020 до договору встановлено, що правова допомога вважаються наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами. Адвокат надає замовнику акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір вартості послуг, які підлягають сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом понад узгоджену суму вартості послуг (якщо такі мали місце).
До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» №2010/82 від 20.10.2020 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу були долучені - складений адвокатом детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецькою Н.С. при наданні професійної правничої допомоги у справі №904/3578/20; акт здачі – приймання виконаних правових послуг за договором надання правової допомоги (правничої) допомоги №28 від 20.10.2020, підписаний адвокатом та замовником.
Згідно з актом акт здачі – приймання №28 від 20.10.2020 та детального опису робіт, виконаних адвокатом Білецькою Н.С. при наданні професійної правничої допомоги у справі №904/3578/20, загальна вартість послуг в розмірі 197836грн.37коп. складається з таких послуг:
- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах – 1год., вартість 1051грн.;
- підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви) – 1документ, вартість 16000грн.;
- складання розрахунку позовних вимог – 1документ, вартість 5000грн.;
- складання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат – 1документ, вартість 2000грн.;
- підготовка письмових доказів (додатків до позовної заяви) – 1год., вартість 1051грн.;
- підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу – 0,5год., вартість 525грн.50коп.;
- складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції – 1 документ, вартість 2000грн.;
- участь у судовому розгляді справи (написання відповіді на відзив) - судовий розгляд в першій інстанції, вартість 16000грн.
- участь у судових засіданнях – 3засідання, вартість 9000грн.;
- оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта – 2,5% від стягненої суми, вартість 145208грн.87коп.
На відміну від попередньої редакції Господарського процесуального кодексу України, частина 2 статті 126 та частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачають розподіл судом витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які не сплачені на момент їх розподілу, але обов`язково мають бути здійснені стороною в майбутньому.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про підтвердження матеріалами справи фактичного надання адвокатом Білецькою Н.С. правничої допомоги позивачу і відхилення місцевим господарським судом зауважень відповідача щодо ненадання позивачем документів на підтвердження несення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Оскільки місцевим господарським судом враховані заявлені до стягення 52627грн.50коп послуг, надані за актом здачі – приймання №28 від 20.10.2020р. доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» : « … сторонами договору про надання правової допрмоги визначено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати, так/або фіксованого розміру), що, в свою чергу, повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Згідно до акту здачі-приймання виконаних правових послуг № 28 від 20 жовтня 2020 p.. який складений відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 21 січня 2019 р. з додатком № 19 від 22 червня 2020 p.. вартість однієї години роботи адвоката Білеиької Н.С. відповідає мінімальному розміру послуг адвокатів, який становлений деякими радами адвокатів регіонів. Для прикладу, до заяви про ухвалення додаткового рішення Позивач долучив копію рекомендацій Ради адвокатів Чернігівської області, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.02.2018 р. № 57, отриманих з офіційного сайту Ради адвокатів Чернігівської області.
ТОВ «СПЕКТР-АГРО» просить взяти до уваги середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, в котрих відповідно знаходяться сторони даного спору, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону.
Таким чином, Позивач зазначає про те, що сторонами договору про надання правової допомоги визначено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати, так/або фіксованого розміру), що, в свою чергу, повністю відповідає та не порушує правову позицію Верховного Суду і котра викладена у Постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Слід також зауважити те, що вартість (розмір) надання послуг та виконання робіт, котрі є на сьогодні повністю наданими, повністю відповідають правовій позиції Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18. із урахуванням правової позиції викладеної у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 від 16 травня 2019 у справі №823/2638/18. відповідно котрої від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу витраченого фахівцем в галузі права, а отже Позивач не повинен обґрунтовувати, в чому полягає складність даної справи, не повинен надавати докази на підтвердження завантаженості адвоката та інших обставини, значущості справи для господарської діяльності Позивача, надання Позивачем адвокату складних доручень, збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення та ін.          
Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, шо достатнім є підтвердження лише кількості, такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії» є такими, що відповідають обставинам встановленим як місцевим господарським судом так і судом апеляційної інстанції, однак не містять в собі посилань на невідповідність їм змісту мотивувальної частини рішення суд, в зв`язку із чим визнаються такими, не містять підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідна правова позиція є сталою для Верховного суду і сформована у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (№ в ЄДРСР 87951334) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
В пунктах 4.12 – 4.14 постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 викладено наступні правові висновки:
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу). 
Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої  сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У цій справі у відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювента – 2010» просило відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 197  836,37 грн грн лише з тих підстав, що Позивачем не надано достатньо документів на підтвердження того факту, що позивачем було понесено саме 197 836,37 грн на правничу допомогу, зокрема акту приймання – передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляв.
Беручи до уваги те, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю,  і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи", колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права ( Пункт 4.16. постанови Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19). 
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги ТОВ "Спектр-Агро" щодо відсутності у суду повноважень на зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу через відсутність відповідного  клопотання відповідача відхиляються як такі, що суперечать вищенаведеним позиціям Верховного Суду, які враховуються колегією суддів апеляційного суду у відповідності до приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, від 22.11.2019р. у справі № 902/347/18 зводяться до вибіркового цитування змісту постанов і не враховують загального правового висновку щодо застосування норм права, до якого дійшов Верховний Суд при їх розгляді, в зв`язку із чим відхиляються як необґрунтовані.
Відповідно, висновок місцевого господарського суду в частині того, що необхідність несення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 52627грн.50коп. є наслідком звернення до суду з позовною заявою за захистом порушеного права, вказані дії зумовили потребу у представництві інтересів позивача в суді, а також виконання інших пов`язаних дій є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, що дає підстави суду апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-2010» без задоволення.
Приймаючи рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 52101грн.23коп, місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги задоволені частково (з 5 808 354грн.91коп. задоволено 5 783 861грн.55коп.). Відповідно, розмір незадоволених позовних становить  0,99% у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог. 
З урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що місцевий господарський суд правомірно скористався своїм правом зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання і не поклав на відповідача 526,27 грн з заявлених до стягнення 52  627,50 грн.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", справа "Руїс Торіха проти Іспанії").
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги в частині відсутності в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції обґрунтувань прийняття рішення про задоволення лише 52  101,23 грн з заявлених  52 627,50 грн  є такими що не відповідають змісту мотивувальної частини рішення:
«Вимоги позивача задоволені частково на загальну суму 5783861грн.55коп. Вказана сума від загальної суми позову (5808354грн.91коп.) складає 0,99% у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягають до стягнення з відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 52101грн.23коп», а відповідне обґрунтування місцевого господарського суду визнаєть достатнім.
Оскільки , вище встановлено несення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 52627грн.50коп, 526,27 грн правомірно покладено  на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»
В пунктах 4.17 – 5.44 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. викладені наступні правові висновки: 
4.17. У цій справі, що переглядається, суди під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись в тому числі такими критеріями, як пов`язаність цих витрати з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову (пункти 1-2 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), дійшли висновку не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення. 
4.18. Суди, ураховуючи конкретні обставини справи, детально проаналізувавши всі докази, зазначили про наявність підстав для часткового задоволення вищезазначеної заяви і стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 27079,51 грн. Іншу частину витрат нестиме позивач. Такий висновок прямо відповідає висновку, викладеному у пункті 6.1. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. 
4.19. У контексті наведеного відсутні підстави стверджувати, що висновки суду апеляційної інстанції не відповідають/суперечать висновкам, викладеним у пункті 6.1. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 щодо застосування норм статей 7, 13, частин 4, 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
4.20. Водночас, колегія суддів зауважує, що суди обох інстанцій помилково посилалися на висновок колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, оскільки у цій постанові прямо зазначено, що "суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою". Отже, у справі №  915/237/18, на відміну від справи, що переглядається, інша сторона висловила заперечення щодо співмірності судових витрат, що має суттєве значення для висновку про правильне застосування судом положень норми частин 4 - 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
4.21. Щодо посилання судів на висновок колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, сформульований у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, то слід враховувати, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду справу від 10.10.2019 справу № 902/347/18 разом із касаційною скаргою на постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17. 
4.22. За результатами розгляду справи № 902/347/18 22.11.2019 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову, у якій зазначила, що при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах має враховуватись правова позиція щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
5.34. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
5.35. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
5.36. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
5.37. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
5.38. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
5.39. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
5.40. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
5.41. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
5.42. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
5.43. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
5.44. З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивачем не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження необхідності несення ним додаткових витрат у вигляді «гонорару успіху», в зв`язку із чим, висновок місцевого господарського суду в частині того, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 145 208грн.87коп. не відповідає критерію розумності і такі витрати не мають характеру необхідних, не співрозмірні із виконаною роботою в суді, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи №904/3578/20 матиме надмірний характер є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, в зв`язку із чим обов`язок їх несення покладено на позивача .
Доводи апеляційної скарги в частині того: «Позивач вважає необгрунтованим, безпідставним та протиправним існування до стягнення розміру коштів у сумі 52 101, 23 грн. згідно Додаткового Ріщення, оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині Додаткового Рішення не обґрунтовано, чому саме стягнута сума в розмірі 52 101, 23 грн., оскільки, відповідно до акту здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги № 28 від 20 жовтня 2020 р. адвокатом були фактично, були зроблені роботи на суму 52 627,50 грн., які фактично Судом були задоволені (пропорційно задоволенкм вимогам по Основному рішенню), але ж судом взагалі не було враховано, шо в договорі передбачений «гонорар успіху» на суму 148 208,82 грн.
Законодавством не встановлене обмеження співвідношення «гонорару успіху» до суми інших витрат на адвокатські послуги, враховуючи те, що відсоток «гонорару успіху» в нашому випадку є мінімальним, відповідно до рекомендацій рад адвокатів`регіонів.
Отже, таке зменшення витрат на професійну правничу допомогу, яке застосував суд першої інстанції в Додатковому Рішенні Позивач вважає незаконним та необґрунтованим» відхиляються як такі, що спростовуються вище встановленими обставинами.
Лаконічний та наочний виклад як самого поняття «правовий пуризм», так і рішення ЄСПЛ від 23.07.2009 у справі «Сутяжник проти РФ» наведено в окремій думці судді Верховного Суду Яна Берназюка від 25.04.2018 справа №826/5575/17:
«Загальноприйнято розуміти пуризм як надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом.
Слід відмітити, що поняття "правового пуризму" було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (надалі - ЄСПЛ).
У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.
Таким чином, "правовий пуризм" на відміну від обставин "істотного та непереборного характеру" завжди призводить до порушення принципу правової визначеності; "правовий пуризм"  невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд; "правовий пуризм" може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.
Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.
У цьому контексті також варто звернути увагу на такий передчасний підхід, який використаний у постанові від 11.04.2018 року у справі № 826/5575/17 та зводиться до наступного: норми процесуального права мають пріоритет над нормами матеріального права.
Висновок про необхідність застосування принципу "первинності матеріальних норм над процесуальними нормами" судами для вирішення адміністративних спорів підтверджується, зокрема, положеннями частини другої статті 350 КАС України, яка встановлює, що не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи».
В пункті 25, постанови Верховного Суду від 29.10.2018р. у справі № 826/14749/16 наведено наступний правовий висновок:
«Проте судом першої інстанції помилково залишено поза увагою те, що виходячи з системного аналізу змісту положень частини 2 статті 170 і статей 172, 221, 244, 259, 291 ГПК України слід дійти висновку, що чинне господарське процесуальне законодавство чітко визначає коло випадків, коли копії заяви, скарги чи клопотання разом з копіями доданих до них документів мають надсилатися учасникам справи саме листом з описом вкладення і наразі такі випадки стосуються виключно позовної заяви, апеляційної скарги та касаційної скарги. Як наслідок, учасник справи, який подає заяву про розподіл судових витрат на стадії виконання судового рішення, не зобов`язаний надсилати відповідну заяву з додатками до неї листом з описом вкладення.
Наведене не виключає належне оформлення Товариством первісно поданої заяви від 20.07.2020 про розподіл судових витрат та її повернення судом внаслідок надмірного формалізму та з порушенням таких принципів господарського судочинства як пропорційність та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом»
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» : « …судом в порушення вимог статті 238 ГПК України, приймаючи Додаткове Рішення, поза увагою суду та без належного правового дослідження та оцінки залишено подані та існуючі докази у даній справі, а також повноваження суду, можливість та процесуальний порядок щодо можливого зменшення судом заявлених до відшкодування судових витрат із врахуванням численних та сталих правових позицій Верховного Суду, зокрема, й щодо тих, котрі були відповідно вказані Позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення № 2010/82 від 20 жовтня 2020 р.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять ц сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO ВЕНЕЕ B.V. у. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Господарський суд Дніпропетровської області не зазначив та не навів (окрім власного суб`єктивного пояснення/припущення) жодного належного та допустимого обгрунтування та правового твердження, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те. що вказані вимог и заяви є необгрунтованою та неправомірною.
Так, виходячи із матеріалів даної справи. Скаржник вважає, що Господарським судом Дніпропетровської області в Додатковому рішенні, безпідставно вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуально Формальності, не здійснивши при -цьому дотримання статті 238 ГПК України», що в свою чергу свідчить про те, що Господарський суд Дніпропетровської області власними діями вдався до такого явища як «правовий пуризм» є непідтвердженими змістом оскаржуваного рішення, а правові позиції, а наведені в якості обґрунтування відповідні правові позиції визнаються такими, що не підлягають  застосуванню у спірних правовідносинах.
Посилання скаржника на правові позиції, викладені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі № 922/3142/17, від 02.05.2018р. у справі № 910/22350/16, від 11.06.2018р. у справі № 923/567/17, від 09.04.2019р. у справі № 826/2689/15, від 13.02.2020р. у спрваі № 911/2686/18, від 12.05.2020р. у справі № 12-171цс19, №916/1283/17 від 07 серпня 2018 року, від 08 квітня 2019 року у справі №922/619/18, від 23 квітня 2019 року у справі №924/632/18, по справі №908/2404/17 від 25 листопада 2019 року, по справі №923/726/18 від 09 липня 2019 року, по справі №823/2638/18 від 16 травня 2019 року, по справі №902/347/18 від 22 листопада 2019 року, по справі №904/1759/18 від 04 лютого 2020 року, додатковій постанові  у справі №5023/5587/12 від 19 листопада 2019 року які , на думку  Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», підтверджують, що заявлений до стягнення розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального, так і принципам процесуального права, оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі, є співрозмірним понесеним стороною витрати на професійну правничу допомогу, обсягу виконаної адвокатом роботи, кількісті наданих послуг/здійснення/проведення робіт,  відхиляються з огляду на вищенаведені правові висновки Верховного Суду щодо подібності правовідносин, оскільки висновки в зазначених справах і у справі № 904/3578/20, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин є різними, у кожній з зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах.
Посилання скаржника: « Окрім вказаного, також відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, котра викладена у Постанові від 09 квітня 2019 року у справі №826/2689/15, зазначається, що надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних діц поза судовим засіданням, а також часу, витраченрго на підготовку відповідних процесуальних документів з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Відповідно до Постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі №826/2689/15 зауважено, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодуванні витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (у випадку такого заявлення), покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з 'наданням відповідних доказів, що Відповідачем не здійснено», відхиляються колегією суддів як такі, що не містять в собі посилань на порушення з боку місцевого господарського суду і не спростовують його висновків.
Відповідно до п.1 ч.1  ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1  статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає додаткове рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" - залишає без задоволення.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента – 2010" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020 у справі №904/3578/20 – залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2020 у справі №904/3578/20 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.01.2021

Головуючий суддя                                                              М.О. Дармін

Суддя                                                                                О.В. Березкіна

Суддя                                                                                О.Г. Іванов