Ухвала
Іменем України
15 лютого 2021 р.
м. Київ
справа № 265/3948/17
провадження № 51- 1228 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу (заяву) засудженого ОСОБА_4 від 05 лютого 2021 року (вх. № 3118/0/170-21 від 10.02.2021),
установив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 липня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 11 жовтня 2018 року, керуючись п. 4 ч.  3 ст.  399  КПК України, відмовив засудженому ОСОБА_5 та захиснику ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вказаного вироку, а  апеляційні скарги повернув особам, які їх подали. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від        24 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Орджонікідзевського районного суду                        м. Маріуполя Донецької області від 31 липня 2017 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 липня 2017 року – без зміни.
Постановою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_5 від 20 липня 2020 року (вх. № 16652/0/170-20 від 28.07.2020) залишено без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року – без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2021 року касаційну скаргу (повторну) ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року (вх. № 166/0/170-21 від 05.01.2021) на ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року з усіма доданими до неї матеріалами повернуто засудженому, оскільки касаційну скаргу подано після закінчення строку касаційного оскарження судових рішень та заява про поновлення такого строку відсутня.
Засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із судовими рішеннями, ухваленими щодо нього, звернувся до суду касаційної інстанції із заявою від 05 лютого 2021 року (вх. № 3118/0/170-21 від 10.02.2021), в якій просить поновити строк касаційного оскарження та прийняти до розгляду його заяву від 18 грудня 2020 року, провести новий судовий розгляд.
Вимоги до касаційної скарги та порядок її подачі визначено статтями 426, 427 КПК України.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання положень пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 2, частин 3, 5 зазначеної статті.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. Засуджений ОСОБА_5  адресує касаційну скаргу Касаційному кримінальному суду Верховного Суду України, в той час як судом касаційної інстанції є Касаційний кримінальний суд Верховного Суду.
За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується. У своїй заяві ОСОБА_5 не зазначає, яке саме судове рішення він оскаржує.
Згідно з пунктами 4, 5 частини 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не міститься обґрунтування заявлених вимог з урахуванням положень ч. 1 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.
У касаційній скарзі засуджений не наводить конкретних порушень норм матеріального або процесуального права, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Відповідно до положень ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
У прохальній частині касаційної скарги засуджений ОСОБА_5 просить поновити строк касаційного оскарження та прийняти до розгляду його заяву від 18 грудня       2020 року, провести новий судовий розгляд, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, прохальна частина касаційної скарги викладена без урахування вимог ст. 436 КПК України, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, за правилами ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
У порушення правил ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судового рішення, яке оскаржується. 
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу (заяву) засудженого ОСОБА_5 від 05 лютого 2021 року (вх. № 3118/0/170-21 від 10.02.2021)залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                         ОСОБА_3