Справа № 466/295/21                                Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 33/811/237/21                        Доповідач: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю  ОСОБА_1 , захисника Кісь О.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,     

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 20 400 (двадцять тисяч чотириста гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. 
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 01.01.2021 о 02 год. 00 хв. на вул. Г. Мазепи, 3 у м. Львові, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «BMW 318», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкірного покриву). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що незгідний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що не керував транспортним засобом, який перебуває у його користуванні, а саме автомобілем марки «BMW 318», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки був позбавлений права на керування транспортними засобами ще 03.06.2020. Вказує, що працівники поліції його не зупиняли та не відмовлявся від проходження освідування. Звертає увагу на те, що з відеозапису, який долучено до матеріалів справи лише видно, що невідома особа знаходиться за кермом автомобіля, обличчя особи не видно та на пропозицію пройти освідування дана особа нічого не відповідає. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Кісь О.Р., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №193436 від 01.01.2021, що відповідає вимогам ст. 256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт керування автомобілем та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився; записами нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого вбачається, що працівником патрульної поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на що останній відмовився.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Буського районного суду Львівської області 22 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно, 01.01.2021 будучи позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік сів за кермо марки «BMW 318», д.н.з. НОМЕР_1 та поїхав з друзями у м. Львів святкувати Новий рік. Зазначив, що після святкування Нового року, близько 02 год. 00 хв. пішов спати, оскільки зранку йому потрібно було їхати. Коли прокинувся зранку, ключі від його транспортного засобу були у нього в кишені. Хто керував його транспортним засобом марки «BMW 318», д.н.з. НОМЕР_1 , 01.01.2021 о 02 год. 00 хв. на вул. Г. Мазепи, 3 у м. Львові йому не відомо. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з жодними зверненнями у правоохоронні органи, про вибуття поза його волею, іншою особою транспортного засобу марки «BMW 318», д.н.з. НОМЕР_1 не звертався,.
Апеляційний суд вважає, що доводи ОСОБА_1 , про те, що не він керував транспортним засобом, та що за кермом перебувала інша невстановлена особа, є необґрунтованими, та судом апеляційної інстанції розцінюється як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки останній не назвав жодної особи (друзів), з ким перебував у м. Львові на святкуванні Нового року, та хто міг скористатись його автомобілем поза його волею, крім того його пояснення між собою не взаємоузгоджуються, є не чіткими, та суперечливими, не підтверджуються жодними доказами, відтак судом апеляційної інстанції до уваги не беруться.
Крім цього такі доводи спростовуються оглянутим судом відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, перебував у неадекватному стані, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог КУпАП та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015, № 1452/735, однак своєю пасивною останній відмовився.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності таких не висловлював.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі перевірені судом першої інстанції при винесенні постанови.
Крім цього, апеляційний суд не приймає до уваги і покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Відтак, вважаю, що суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, який повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення відповідно до ст.36 КУпАП, а саме штраф у розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста гривень) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, оскільки санкція даної статті є безальтернативною.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

постановив:

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського 
апеляційного суду                         Головатий В. Я.