ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/111/21 Справа № 704/1040/20 	  	Головуючий по першій інстанції Фролов О.Л.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 р.   м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248723 від 29.11.2020, ОСОБА_1 29.11.2020 о 22 год. 00 хв. в м.Тальне по вул.Соборній, керував мопедом «Honda ДІО», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини. Проходити огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року та винести нову постанову, якою провадження закрити. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що поліцейським всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015  № 1395 та ст.256 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він заповнений чорнилом (пастою) фіолетового кольору та нерозбірливим почерком, і в якому не зазначено пристрій на який було зафіксовано події адміністративного правопорушення.
Зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Одночасно зазначає, що працівники поліції не роз`яснювали йому права та обов`язки, в тому числі право на правову допомогу.
Вказує, що місцевим судом у задоволенні його клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу йому відмовлено тільки з тієї підстави, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він не працював, тоді як на момент його розгляду, він працював у ТОВ «Киливник та партнери».
В судове засідання, призначене апеляційним судом на 19.03.2020 на 11:00 год. ОСОБА_1 не з`явився. В свою чергу, на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Вважаю, що у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП перешкод для розгляду справи немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 . 
Перевіривши матеріали справи і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248723 від 29.11.2020, про те, що ОСОБА_1 29.11.2020 о 22 год. 00 хв. в м.Тальне по вул.Соборній, керував мопедом «Honda ДІО», без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини. Проходити огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- пояснень від 29.11.2020, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» та у медичному закладі.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що поліцейським всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015  № 1395 та ст.256 КУпАП складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він заповнений чорнилом (пастою) фіолетового кольору та нерозбірливим почерком, і в якому не зазначено пристрій на який було зафіксовано події адміністративного правопорушення.
Вважаю зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки вони не спростовують відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також неприйнятними є доводи ОСОБА_1 про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану, зокрема, алкогольного сп`яніння необхідне при проходженні обстежуваною особою відповідного огляду, тоді як ОСОБА_1 відмовився від його проходження.
В розумінні ст.256 КУпАП, неспроможними є доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснювали йому права та обов`язки, в тому числі право на правову допомогу.
Відповідно до ч.ч.3,4 ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 248723 від 29.11.2020, він складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, з якого також вбачається, що будь-які зауваження ОСОБА_1 щодо змісту протоколу, складеного відносно нього, відсутні. Яким також не надавалося ніяких пояснень та який взагалі відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Щодо доводів апелянта ОСОБА_1 щодо звільнення його від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, то вони не підлягають до задоволення, так як відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу. Умовою такого звільнення є переконання про те, що до особи доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні із даними про особу правопорушника. При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу необхідно з?ясувати питання щодо узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення. 
Згідно ст.1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України.
За змістом ст.23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Аналіз указаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Наведене у своїй сукупності вказує на правильність ухвалення судом першої інстанції рішення щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення, тому слід відмовити апелянту у звільненні його від адміністративної відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.
16.03.2021 та 17.03.2021 до Черкаського апеляційного суду надійшли клопотання від ОСОБА_1 , в яких він ставить питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у даній справі у зв?язку з закінченням строків наклалення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, мотивуючи їх тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено 29.11.2020, а відтак на момент апеляційного розгляду закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП (3 місяці).
Вважаю зазначені клопотання ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, виходячи зі змісту ч.2 ст.38 КУпАП, якою передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. 
Як вбачається із матеріалів даної справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 29.11.2020, тоді як постанова місцевим судом винесена 26.01.2021, тобто в межах строку, визначеного ч.2 ст.38 КУпАП. 
Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року щодо  ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить ОСОБА_1 , - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба