ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

Справа № 766/9494/20
Провадження №22-ц/819/231/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий           Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)
судді:                       Базіль Л.В.,
Приходько Л.А.                              
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лапко Едуард Миколайович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та зміну способу їх присудження,

В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та зміну способу їх присудження.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 вересня 2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (13 червня 2013 року) і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач вважає, що стягнутий судом розмір аліментів є недостатнім для необхідного фізичного, розумового і соціального розвитку та виховання дитини. Зазначила, що відповідач не працює, хоча є працездатною особою, стан здоров`я якої дозволяє йому працювати. ОСОБА_3 не має на утриманні інших осіб.
Також вказала, що у зв`язку із внесення змін до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», зокрема, частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просила змінити розмір та спосіб стягнутих з ОСОБА_3 аліментів на підставі судового рішення від 18 вересня 2013року, та стягувати на її користь з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку сум в залежності від офіційного індексу інфляції.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2020 року позов задоволений.
Ухвалено змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2013 року, та стягувати з ОСОБА_3 , аліменти у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Лапко Е.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин по справі, просить рішення суду в частині стягнення на користь позивача ј частки всіх видів заробітку (доходу), на утримання неповнолітньої доньки – Таботи Влади змінити на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше присуджених до стягнення аліментів, не врахував положення ст.182 ч.1 СК України, якими визначено обставини, що впливають на призначення розміру аліментів; матеріальне становище відповідача; наявність на його утриманні пристарілої хворої матері – ОСОБА_4 , яка перебуває на постійному обліку в КНП «Каховська центральна районна лікарня Каховської районної ради» та потребує постійного лікування.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 01 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1   від 01 жовтня 2011 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №95(а.с.8)).
За час перебування у шлюбі в них народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.
Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 18 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (13 червня 2013 року) і до досягнення дитиною повноліття.
Матеріали справи не містять інформації про перебування судового рішення від 18 вересня 2013року на примусовому виконанні; відсутні дані по розміру нарахованих до сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та докази щодо виконання відповідачем обов`язку по їх сплаті.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказав, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а оскільки відбулись зміни в законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, існують підстави для задоволення позовних вимог щодо збільшення розміру присуджених аліментів та зміни способу їх присудження. Також суд зазначив про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження.
Проте, погодитись з висновком суду не можна.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
    Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Частиною першої статті 192 СК України  встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17 (провадження №61-37490св18), від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18 (провадження №61-41266св18), від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19-ц (провадження №61-20737св19), від 13 лютого 2020 року у справі №466/4009/18 (провадження №61-10529св), від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18 (провадження №61-43813св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 
Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).
Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі при здійсненні процедури виконання судового рішення та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про зміну розміру присуджених до стягнення аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначений скаржником розмір, у відповідності до нової редакції частини другої статті 182 СК України, є гарантованим, в зв`язку з чим окремому визначенню цей розмір не підлягає.
Також не можна прийняти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебуває його хвора мати – ОСОБА_4 , оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, як і не надано доказів, що остання потребує утримання саме від відповідача по справі, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість надавати таку допомогу.
Враховуючи, що позивач у своїх позовних вимогах щодо збільшення розміру присуджених рішенням суду аліментів посилася лише на зміну в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину, проте така зміна не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення про їх стягнення; а належних та допустимих доказів того, що у відповідача ОСОБА_3 відбулися зміни матеріального становища, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої доньки, позивачем надано не було, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , у зв`язку з чим рішення суду, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, в порядку ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач не позбавлена в майбутньому можливості звернутися до суду із позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, з наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, прапорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати, які понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1261,20грн. слід компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лапко Едуард Миколайович, задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 жовтня 2020 року скасувати, прийняти у справі нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх присудження – відмовити.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 1261,20грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ст.389 ч.3 п.2, ст.19 ч.6 п.3 ЦПК України.        

Головуючий:                         В.О. Бездрабко

Судді:                           Л.В. Базіль    

Л.А. Приходько