Ухвала
 
11 січня 2021 року
м. Київ
справа № 643/413/19
провадження № 51- 45 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 головуючого судді            ОСОБА_1 ,
 суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року стосовно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Українка, Обухівського району, Київської області, жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185,  ч. 3 ст. 185 КК України, 
встановив:
вироком Московського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року ОСОБА_5 засуджено за: ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - допокарання у виді позбавлення волі  на строк 3 роки; ч. 3 ст. 185 КК України – до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70  КК України шляхомпоглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Строк покарання ОСОБА_5 ухвалено  рахувати з 28.01.2019 року. 
Вирішено долю речових доказів і процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи заадресою: вул. Познанська, 12, м. Харків, умисно, повторно, таємно, вчинив крадіжки з проникненням до підвального приміщення зазначеного будинку, що є сховищем для зберігання кабелів ліній зв`язку ПАТ «Укртелеком», звідки викрав:
- 05 листопада 2018 року приблизно о 03.40 відрізок кабелю довжиною 33 м на загальну суму1 596,48 грн, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнової шкоди на вказану суму;
- 09 листопада 2018 року приблизно о 03.08 хвилин відрізоккабелю довжиною 60 м на суму 2 762,40 грн, чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнової шкоди на вказану суму;
- 14 листопада 2018 року  приблизно об 11.25 кабель довжиною 13 м, вартістю 405,08 грн, кабель електрозв`язку довжиною 13 м, вартістю 405,08 грн;
- 15 листопада 2018 року приблизноо 00.31 кабель електрозв`язку  довжиною 14 м, вартістю 436,24 грн, кабель електрозв`язку довжиною 14 м, вартістю 436,24 грн;
- 04 січня 2019 року приблизно о 14.00 год  металеві труби в кількості 20 штук загальною довжиною 66 метрів, вартістю 2 523,84 грн. 
Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку на вул. Познанській, 6, у
м. Харкові,діючи умисно, повторно, намагався викрасти з проникненням в інше приміщення чуже майно:
- 16 листопада 2018 року приблизно о 11.18 - кабель електрозв`язку марки ТППЗ 50х2х0,5, довжиною 30 м, вартістю 1381,20 грн; 
- 24 грудня 2018року  приблизно о 02.00 - 8 частин кабелю, з яких 6 м кабелю електрозв`язку ТППЗ 50х2х0,5, і 6 м кабелю електрозв`язку ТПП 50x2x0,5, на загальну суму 546,48 грн;
- 05 січня 2019 року приблизно о 13.30 – кабель електрозв`язку ТППЗ 50x2x0,5, довжиною 7 м, металеві труби в кількості 32 штуки, загальною довжиною 111 м, всього майна назагальну суму 4 444 грн.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_5   залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із вироком суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, пом`якшивши ОСОБА_5 покарання до 3 років позбавлення волі. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні засудженому  покарання не врахував усіх пом`якшуючих обставин, зокрема, того, що засуджений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновки суду про доведеність винуватості    ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку не оспорюються. 
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані з суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. 
Як убачається із долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_5   покарання у виді позбавлення волі, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, наявність пом`якшуючих обставин – щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про його особу, а саме те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не перебуває на обліках у психіатра та  нарколога. 
З огляду на викладене суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_5 лише за умови його ізоляції від суспільства і призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі в наближеному  до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Таким чином, призначаючи засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, суд дотримався вимог статей 50, 65–67, 70 КК України, оскільки вказане покарання відповідає характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі захисника, Суд не знаходить.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі достатні підстави прийняття такого рішення. 
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 немає і вважає, що у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Московського районногосуду
м. Харкова від11 лютого 2020 року та ухвалу Харківського апеляційногосуду від
29 вересня 2020 року стосовно    ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                   ОСОБА_3