КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
23 лютого2021 року                                                                                             м. Київ
                                   
Унікальний номер справи № 2-594/10  
Апеляційне провадження 22-ц/824/3704/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Кравець В.А, Ящук Т.І.
при секретарі Гойденко Д.В.
учасники справи      
 
заявник                                  Товариство з обмеженою відповідальністю  
«КЕЙ-КОЛЕКТ» 
 
заінтересовані особи           Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»
 
боржники                               ОСОБА_1 
 
ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від                                                  30 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у справі за заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про заміну стягувача, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчих листів у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
17.07.2020 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду із заявою, у якій просило замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника, видати виконавчі листи  та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
В обґрунтування заяви заявник зазначав, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та                     ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 1 085 680,42 грн та судові витрати.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2010 це рішення змінено та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 136 635,57 доларів США, в іншій частині рішення суду залишено без змін.
Рішення суду боржниками не виконане.
11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора у правовідносинах за договором про надання споживчого кредиту                                № 11240499000 від 24.10.2007.
У зв`язку з вищезазначеним ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та ухвалою Святошинського районного суду            м. Києва 20.01.2015 замінено стягувача з АКІБ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» у виконавчому провадженні. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від  03.03.2015 ця ухвала скасувана та питання про заміну сторони виконавчого провадження передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Після нового розгляду ухвалою від 08.04.2015 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено з посиланням на те, що виконавчі листи не видавалися, а тому                                 ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не є суб`єктом звернення.
При цьому ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не втрачало інтересу щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та враховуючи зміни, внесені у ЦПК України вважає, що має право повторно ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження. Оскільки вони не могли отримати виконавчі листи, а на час звернення із даною заявою строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив, просили поновити цей строк та видати виконавчі листи.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2020 заяву задоволено. Замінено сторону (стягувача) АТ «УкрСиббанк» його правонаступником          ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» з наданням права грошової вимоги, щодо примусового виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2010  та рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2010 по справі № 2-594/2010, щодо стягнення заборгованості з боржників - ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 . Ухвалено видати виконавчі листи та поновити пропущений строк для пред`явленя виконавчих листів до виконання.
Не погоджуючись з даним ухвалою суду,  ОСОБА_1 одав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити. Посилається на неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм процесуального права. А саме, суд не врахував, що виконавчі листи у справі взагалі не видавалися попередньому кредитору, а тому відсутні поважні причини поновлення строку для пред`явленнявиконавчих листів до виконання. З часу ухвалення рішення (07.12.2010) у позивача було достатньо часу для отримання виконавчих листів, проте він цим правом не скористався. Вперше заява про заміну стягувача подана лише у січні 2015. Заявник не вказує про будь - які поважні причини неможливості отримати виконавчі листи протягом 4 років до січня 2015. АКІБ «УкрСиббанк» з 07.12.2010 до 11.06.2012 не мав перешкод у отриманні виконавчих листів, проте із заявою про їх видачу не звертався. Оскільки у поновленні строку заявнику слід відмовити, то і немає потреби проводити заміну стягувача. Крім того, суд розглянув заяву про заміну сторони, незважаючи на те, що заявник не є стороною у справі та вирішувалося питання про заміну стягувача. Ці питання врегульовані різними нормами права. 
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримавапеляційну скаргу та просивїї задовольнити.
Представник ТОВ  «КЕЙ-КОЛЕКТ» Перегудов І.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обгрунтованість.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2010, яке змінене рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2010  стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість 136 635,57 доларів США.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадженні має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч. 2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні суд першої інстанції виходив з того, що відбулася заміна стягувача правонаступником.
Такі висновки суду відповідають встановленим у справі обставинам.
На підтвердження обставин про те, що заявник є правонаступником                                АКІБ «УкрСиббанк» надано договір факторингу від 11.06.2012 № 4, який укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та відповідно до якого до нового кредитора перейшли права за договором про надання споживчого кредиту № 11240499000 від 24.10.2007.
Відтак висновки суду в частині задоволення заяви про заміну стягувача ґрунтуються на наданих заявником доказах, які є належними та допустимими. Апелянтом ці докази не спростовані.
Заміна сторони у виконавчому провадженні не залежить від вирішення судом інших питань, що стосуються виконання судових рішень.
Задовольняючи інші вимоги заявника суд не врахував, що як за положеннями                   ст. 368 ЦПК України, яка була чинною  до 15.12.2017, так і за положеннями ст. 431 ЦПК України, яка є чинною на час розгляду даної справи, виконавчий лист видається за заявою осіб, на користь яких ухвалене судове рішення та вирішення питання про видачу виконавчих листів у судовому порядку не розглядається. У судовому порядку може розглядатися питання про видачу дубліката виконавчого листа, якщо виконавчий лист, який був виданий втрачено.
У даній справі виконавчий лист не було втрачено, оскільки сторона, на користь якої ухвалене судове рішення не зверталася із заявою про отримання виконавчого листа та його не отримувала. 
У заяві ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» також не вказує на те, що виконавчі листи були втрачені.
Відтак питання про видачу виконавчих листів взагалі не повинно було обговорюватися та з цього питання не могло ухвалюватися будь - яких рішень.
У разі позитивного вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зобов`язаний видати такі виконавчі листи відповідно до ст. 431 ЦПК України за заявою стягувача.
Що стосується поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважні причини, які об`єктивно не дали змоги стягувачу своєчасно подати документ до виконання.
Заявник обґрунтовує вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання тим, що їм було відмовлено у проведенні заміни стягувача, а тому вони з об`єктивних причин не могли отримати виконавчі листи.
Суд першої інстанції визнав такі причини поважними.
Колегія суддів не може погодитисяз такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Сума стягнення визначена у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 07.12.2010, а тому не можна погодитися з доводами представника ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» про те, що попередній стягувач подавав заяву про видачу виконавчих листів 08.09.2010, та ця обставина свідчить про поважність причин пропуску строку. Правове значення має звернення із заявою про видачу виконавчих листів саме після ухвалення рішення апеляційним судом. Після 07.12.2010 позивач не звертався до суду із заявою про видачу виконавчих листів, виконавчі листи не отримував та не передавав їх до виконавчої служби для примусового виконання.
У матеріалах справи відсутні докази звернення первинного кредитора (позивача) АКІБ «УкрСиббанк» до суду із заявою про видачу виконавчих листів після 07.12.2010 та заявник фактично і не заперечує, що до укладення договору факторингу                                   АКІБ «УкрСиббанк» не отримувало виконавчі листи та не пред`являло їх до виконання, а також не передавало їм будь - які документи, що стосуються примусового виконання рішення суду при укладенні договору факторингу.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час набрання рішенням законної сили виконавчі листи та інші судові документи  можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час укладення договору факторингу виконавчі документи на виконання рішення суду можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Згідно з ч. 1 та ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діє на час розгляду даного провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Відтак на час передачі права вимоги новому кредитору строк пред`явлення виконавчих листів до викоання було встановлено один рік з дня набрання рішенням законної сили.
Подача неналежним представником ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» заяви про заміну стягувача 11.12.2012 не свідчить про поважність причин пропуску строку для пред`явленнявиконавчого листа до виконання.
Заявник не мав перешкод подати заяву про заміну стягувача підписану повноважним представником товариства, проте таких дій не вчинив. Натомість 07.07.2013 через поштове відділення направив до суду заяву про отримання копії судового рішення та виконавчих листів. При цьому заявник достовірно знав, що заміна стягувача у справі не проведена, а тому він не єстороною у справі чи стороною виконавчого провадження та не має права на отримання таких документів.
Надалі ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» подало заяву про заміну стягувача, підписану належним представником лише 12.01.2015, коли строк пред`явлення виконавчого листа до виконання уже сплив.
Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання має існувати у межах встановленого законом строку, а не після його закінчення.
Про будь - які поважні причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, чи про неможливість отримання цих виконавчих листів у суді у межах встановленого законом строку заявник не вказує.
Оскільки на час подачі належної заяви про заміну стягувача 12.01.2015 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання уже сплив, обставини тривалого розгляду цієї заяви та відмови у заміні стягувача не свідчать про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Саме по собі обставина, що заявник не втрачав інтересу щодо примусового стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором є суб`єктивним фактором. Для поновлення ж строку пред`явлення виконавчих листів до виконання необхідним є встановлення об`єктивних обставин, які всупереч волі заявника не дали можливості отримати виконавчі листи чи пред`явити їх до виконання. Проте таких об`єктивних обставин за матеріалами справи не встановлено.
Посилання заявника на зміну цивільного процесуального законодавства також не можна визнати об`єктивною обставиною неможливості отримати виконавчі листи чи пред`явити їх до виконання, оскільки, як вказувалося вище, такі обставини мають існувати у період визначеного законом строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а не після закінчення цього строку.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви про видачу виконавчих литів та про поновлення строку для пред`явленняїх до виконання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 рокув частині задоволення заяви про видачу виконавчих листів та про поновлення строку для пред`явленнявиконавчих листів до виконання скасувати.
У задоволенні заяви  Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчих листів відмовити.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 23.02.2021
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 
 
Судді                                                                                                 В. А. Кравець
 
Т. І. Ящук