ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/180/21 Справа № 206/3361/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:         
головуючого - Петешенкової М.Ю.
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2020 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління – служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, про відібрання дитини, - 

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 25 липня 2018 року визначено місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, однак відповідач ігнорує рішення суду та не повертає дитину. За заявою позивача відкрито кримінальне провадження відносно відповідача за злісне невиконання встановлених обов`язків по догляду за спільним сином. З огляду на зазначене, просила захистити своє право на підставі ст. 162 СК України, відібрати у відповідача дитину та повернути її матері.
Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування скарги зазначає, що позбавлення дитини материнської опіки та можливості спілкуватися з матір`ю завдає шкоди моральному вихованню та здоров`ю дитини. Відповідач вивіз дитину до АР Крим за підробленою нотаріальною згодою, злісно ухиляється від виконання рішення суду про визначення місця проживання з матір`ю. 
Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення суду залишити без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7,8).
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини задоволені частково. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з його матір`ю – ОСОБА_1 . У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відібрання дитини – відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини – відмовлено.
Відповідно до акту виданого 13 червня 2019 року складеного комісією у складі головного спеціаліста, юриста відділу опіки та піклування управління–служби у справах дітей Самарської районної ради, вбачається, що під час виїзду на адресу проживання, членів комісії зустрів батько ОСОБА_2 . На поставленні запитання щодо місцезнаходження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповів грубою лайкою. При цьому повідомив, що йому не відомо, де знаходиться син ОСОБА_2 , та його онук, ОСОБА_3 . У черговий раз мати дитини, ОСОБА_1 , не змогла побачити сина та повернути його за місцем свого проживання.
       З витягу з ЄРДР вбачається, що 04 січня 2019 року внесені відомості до ЄРДР за №12019040700000010 відповідно до якого 03 січня 2019 року до чергової частини Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року, щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про те, що чоловік останньої ОСОБА_2 , злісно не виконує встановлені законом обов`язки по догляду за спільним малолітнім сином ОСОБА_3 (ЖЄО №138 від 03 січня 2019 року) (а.с. 17).
Відповідно до акта виданого 21 лютого 2018 року складеного у складі: начальника управління – служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, члена комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_4 , інспектора ювенальної превенції сектору превенції Самарського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції, члена комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_5 , начальника відділу профілактики негативних проявів життя управління – служби у справах дітей самарської районної у місті Дніпрі ради Тищенко О.М., здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі заяви ОСОБА_1 . Під час виїзду, комісією у присутності матері, ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 дійсно перешкоджає матері бачиться з сином. ОСОБА_2 категорично відмовляється дозволити ОСОБА_1 зайти на подвір`я та до приміщення, де в цей час перебував хлопчик. Поважних причин для відмови батько не надав, мотивуючи його небажанням спілкування матері з сином. Відмовився передавати дитині іграшки та фрукти, які мати привезла для хлопчика. Членами комісії ОСОБА_2 попереджено про недопустимість порушення прав та інтересів дитини та відповідальність, згідно чинного законодавства (а.с. 66).
Відповідно довідки наданої 02 жовтня 2018 року № 128 Комунальним закладом «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, наданої ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , знаходиться на денному стаціонарі КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР» з 03 квітня 2018 року по теперішній час. Відокремлення дитини від матері буде нести деструктивний вплив на розвиток особистості. Для повного психічного розвитку дитини та формування її особистості втрата емоційного зв`язку з матір`ю є травмуючою подією, яка понесе за собою негативні наслідки. У дитини, з порушенням емоційного зв`язку з матір`ю, деформується базова довіра до світу та позитивна самооцінка (а.с. 60,61).
З висновку психолога ОСОБА_6 по результатам психологічного дослідження ОСОБА_3 , зробленого Медичним центром «Здорова родина» виданого 01 листопада 2018 року, вбачається, що у дитини спостерігається високий рівень тривожності, відсутність базової довіри до світу, страхи та відчуття вини по відношенню розбіжностей дорослих та взаємовідносин батьків (а.с. 62,63).
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року, яке стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовом, переглядалося судом апеляційної інстанції та були встановлені наступні обставини.
Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30 вересня 2020 року №0.184-25992/0/15-20, 28 листопада 2019 року малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив перетин (виїзд) державного кордону України у пункті пропуску КПВВ Чонгар (Салькове), тобто в напрямку окупованої території АР Крим за згодою матері. Іншої інформації щодо перетину державного кордону малолітнім ОСОБА_8 за період з 03 листопада 2019 року по 29 вересня 2020 року не виявлено (а.с. 155 т.4).
       Згідно пояснень матері ОСОБА_1 в судовому засіданні, вона не надавала згоди батькові на вивезення сина ОСОБА_9 за межі України.
       Відповідно до листа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) від 17 листопада 2020 року за № 25052/06.1-64,3041, на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 6 від 26 листопада 2019 року та наказу Міністерства юстиції України “Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_10 від 10 грудня 2019 року № 3951/5, наказом Головного територіального управління у Дніпропетровській області від 20 грудня 2019 року № 1015/7 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Дніпровського МНО ОСОБА_10 з 20 грудня 2019 року (а.с. 23 т. 5).
       Згідно листа Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 14 серпня 2020 року за №1383/01-21, надати копії документів посвідчених при вчиненні нотаріальних дій гр. ОСОБА_1 (щодо оформлення дозволу на вивезення дитини ОСОБА_11 за кордон) не вбачається можливим; нотаріальні документи на зберігання приватний нотаріус Дніпровського МНО Павловська (Андрєєва) Г.О. не здала (а.с. 156 т. 4).
       За заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 14 січня 2020 року за №12020040650000116 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за фактом того, що невідома особа підробила нотаріальну згоду від імені ОСОБА_1 про дозвіл на вивіз за межі України її малолітнього сина ОСОБА_9 (а.с. 250 т. 3).
       Також встановлено, що сектором дізнання Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування наступних кримінальних проваджень, розпочатих за заявами ОСОБА_1 :
- №12020040650000116 від 14 січня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України;
- №12020040650000311 від 07 лютого 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України;
- №12020040650000367 від 14 лютого 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України. Під час проведення досудового розслідування, згідно інформації наданої Прикордонною службою України стало відомо, що ОСОБА_12 перетнув державний кордон за згодою матері (серія НОМЕР_1 ). У зв`язку з чим, органом досудового розслідування проводились слідчі дії та вживались заходи забезпечення кримінального провадження, проте, через невстановлене місце знаходження ОСОБА_2 , який вивіз за межі України малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також припинення нотаріальної діяльності нотаріусом, отримати оригінал або копію дозволу не виявилось можливим. Крім того, станом на 13 листопада 2020 рішення у кримінальних провадженнях №12020040650000116, №12020040650000311, №12020040650000367 не прийнято (а.с. 235 т.4).
Під час розгляду іншої цивільної справи № 206/532/18, предметом якої було визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та його відібрання, в суді апеляційної інстанції  ОСОБА_2  пояснив, що через свого адвоката (прізвища якого не пам`ятає) він отримав дозвіл позивача (у письмовій формі) на вивезення сина ОСОБА_9  за межі України. Однак, ні місцевому, ні апеляційному, ні касаційному судам, ні органам досудового слідства у вищевказаному кримінальному провадженні відповідачем відповідний письмовий дозвіл не наданий; протокольну ухвалу апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року про витребування у відповідача копії письмового дозволу позивачки на вивезення малолітнього сина ОСОБА_9  за межі України - не виконано без поважних причин.
Відповідно до особистих пояснень  ОСОБА_2 , він не планує надавати можливість позивачу спілкуватись із сином ОСОБА_9  (навіть за умови відсутності карантинних обмежень щодо перетину кордону), вважає, що спілкування сина з позивачкою, не є необхідним та корисним для дитини; обґрунтовує таку позицію необхідністю збереження спокою його (відповідача) сім”ї.
Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 08 червня 2018 року та копії відповіді Пенсійного фонду України від 07 червня 2018 року, відсутня інформація про джерела отримання доходів ОСОБА_2 , в тому числі в зв`язку з трудовою діяльністю (а.с. 48 т. 2). Згідно відповідей №1065701182, №1065696847 від 07.10.2020 року у Пенсійному фонді України інформація про наявність у ОСОБА_2 доходів, про місце роботи - відсутня (а.с. 15 т. 5).
       Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, станом на 03 листопада 2020 року, у власності відповідача ОСОБА_2 нерухоме майно (в тому числі житло) не перебуває (а.с. 14 т. 5).
За результатами обстеження житлового приміщення за місцем мешкання матері ОСОБА_1 , за адресою по АДРЕСА_2 , для проживання сина з матір`ю створені комфортні умови; для проживання та розвитку дитини обладнана необхідними меблями окрема кімната, в якій знаходяться також одяг, іграшки, засоби гігієни; викладене підтверджується актами обстеження умов проживання від 27 березня 2018 року та від 24 червня 2020 року (а.с. 126 т.1, 65 т.4).
Відповідно до характеристики за місцем роботи від 11 березня 2020 року №11-03/1, ОСОБА_1 з листопада 2019 року працює у Адвокатському бюро «КВО ВАДІС» помічником адвоката Лободи І.О. За час роботи у Адвокатському бюро проявила себе як дисциплінований працівник, надійний помічник та кваліфікований фахівець, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються її професійної діяльності і знаходиться в межах її компетенції. Має такі важливі для помічника риси як пунктуальність, комунікабельність та цілеспрямованість. Своєчасно і правильно виконує доручені їй завдання, тому жодних скарг від керівника не отримувала. Взаємини у колективі рівні, жодних конфліктних ситуацій за час роботи не було. Дотримується корпоративних правил і норм, що говорить про ОСОБА_13 як про відповідального працівника. ОСОБА_1 має вільний графік роботи (а.с. 73 т.4).
ОСОБА_1 з листопада 2019 року працює у Адвокатському бюро «КВО ВАДІС» та отримує заробітну плату, зокрема за період з січня по травень 2020 року в розмірі 4800,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою про заробітну плату АБ «КВО ВАДІС» (а.с. 72 т.4).
Згідно листа Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 30 червня 2020 року, ОСОБА_1 з 14 лютого 2018 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець та станом на 30 червня 2020 року є платником єдиного податку. Загальна сума доходу за звітний (податковий) період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 232800,00 грн., а з 01 січня 2020 року по 16 червня 2020 року складає 52 800,00 грн. (а.с. 75 т.4).
ОСОБА_1 не має психіатричних та наркологічних протипоказань до піклування над неповнолітніми дітьми, на підтвердження чого надано оригінал довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 18 червня 2021 року та оригінал сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду від 16 червня 2020 року (а.с. 70, 71 т.4).
Згідно з мотивованим висновком Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м.Дніпрі ради від 02 липня 2020 року №2-17/424, вирішено визначити доцільним місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_2 (а.с. 61-62 т.4).
Частинами 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_2  з неповагою ставиться до позивача ОСОБА_1 , не має намірів сприяти спілкуванню дитини з матір`ю (навіть за відсутності карантинних обмежень), свідомо приховує місце проживання дитини для виключення можливості спілкування ОСОБА_9  з позивачкою, що свідчить про нехтування відповідачем правами малолітнього ОСОБА_9  на спілкування з матір`ю, виховання за участі матері, одержання дитиною відчуття материнської турботи та любові.Доказів вживання батьком заходів щодо розвитку дитини; доказів гармонійного розвитку малолітнього  ОСОБА_9 без участі матері у його вихованні - суду не надано. Доказів наявності у ОСОБА_9  стійких соціальних зв”язків за місцем його переховування батьком; доказів розвитку дитини у атмосфері любові, довіри, щирості - суду відповідачем не надано.
       Згідно ч.1 ст.162 ЦК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. 
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у вказаній вище справі №206/532/18 рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року в частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1  – змінено в частині правового обґрунтування.
       Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відібрання дитини та в частині розподілу судових витрат – скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення.
       Відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_14 та повернуто його матері – ОСОБА_1 . 
       В іншій частині рішення залишено без змін.
       Враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_14 та повернуто його матері – ОСОБА_1 , підстави для повторного захисту прав позивача у визначений спосіб — відсутні. ОСОБА_1 не позбавлена права на отримання виконавчих листів та подання до органів державної виконавчої служби заяви про примусове виконання рішення про відібрання дитини в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".
Оскільки судом першої інстанції ухвалено по суті правильне рішення про відмову у задоволенні позову, з огляду на вищезазначені обставини, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення — без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 —залишити без задоволення.
Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2020 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида