П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/6329/20
Провадження № 22-ц/4815/132/21

Головуючий у Рівненському міському суді
Рівненської області: суддя Панас О.В.
Рішення суду першої інстанції ухвалено
повним текстом 21 жовтня 2020 року 
Фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
в с т а н о в и в :
       У квітні 2020 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Рівненської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що 19 липня 2019 року після виїзду на власному автомобілі Сhevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , з вул. Козацька на вул. У. Самчука у м. Рівне відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої його автомобілю були спричиненні механічні пошкодження. Позивач стверджував, що перед тим, як перетнути перехрестя зазначених вулиць, він переконався у відсутності дорожніх знаків 2.1 та 2.2 Додатку №1 постанови Кабінету Міністрів "Про Правила дорожнього руху" №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР) і це дало йому підстави вважати, що він перетинає перехрестя рівнозначних доріг, при перетині якого згідно з цими Правилами він мав перевагу над автомобілями, що рухаються ліворуч. Однак автомобіль, який наближався ліворуч, рухався по головній дорозі, тому дороги позивачу, який наближався праворуч, не надав, внаслідок чого скоєно ДТП. Вважав, що саме відсутність знаків пріоритету, як невідповідність стану автомобільної дороги вимогам безпеки руху, спонукало вчиненню ДТП, а тому матеріальна шкода, спричинена в результаті цієї події, повинна буди відшкодована власником дороги. 
       З наведених підстав просив стягнути з Рівненської міської ради 17 544,72 гривень. 
       Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року позов задоволено. 
       Стягнуто з Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 17 544,72 гривень матеріальної шкоди та 840,80 гривень судового збору. 
       У поданій апеляційній скарзі відповідач покликався на незаконність і необґрунтованість рішення, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права. 
       На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що позивач виїжджав із дворової території, на яку поширюється дія пункту 26.4 ПДР, а тому під час виїзду повинен був дати дорогу іншим учасникам дорожнього руху, однак цього не зробив. Вважає, що згідно з ПДР дворова територія знаками 5.31 та 5.32 Додатку №1 не позначається. Отже, отримана позивачем шкода була спричинена його власними діями і причинного зв`язку між діями Рівненської міської ради та матеріальними наслідками, що настали, немає. Крім того, покликається на залишення місцевим судом поза увагою того, чи мав позивач право на керування транспортним засобом в день, коли сталася ДТП, а також порушення процесуальних строків розгляду справи.        
       З викладених мотивів просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити. 
       У поданому відзиві позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Стверджував, що саме невиконання відповідачем обов`язку з забезпечення організації дорожнього руху шляхом установлення відповідного знаку призвело до завдання майнової та моральної шкоди. Також покликався на необхідність застосування при вирішенні спірних правовідносин висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 14 серпня 2019 року в справі 199/8466/16 та від 06 червня 2019 року в справі 742/3127/16-ц. 
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. 
       Як видно з копії відповідної схеми, складеної поліцейським роти №4 батальйону УНП в Рівненській області, 19 липня 2019 року в м. Рівне на перехресті вулиць Козацька та У.Самчука сталася ДТП за участю водіїв автомобілів Сhevrolet Aveo та Renault Megane Scenic (а.с.13). 
       Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Сhevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 22).
       Пред`являючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що через неправомірні дії органу місцевого самоврядування, які проявилися в неналежному утриманні автомобільної дороги, а саме у відсутності дорожнього знаку пріоритету в місці прилягання вул. Козацької до вул. У.Самчука в м. Рівне, сталася ДТП, а його автомобілю були спричинені механічні пошкодження. 
       Так, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі не можливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
       Відповідно до п. 4 ст. 21 Закону України "Про автомобільні дороги" органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.
       Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (ст. 16 Закону України "Про дорожній рух").
       Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема, відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п. 11 "Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони"). 
       Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Норми частини першої ст. 1188 ЦК України вказують, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1.)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2.)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3.)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача в утриманні автомобільних доріг (дорожніх знаків) та безпосереднього причинного зв`язку між діями Рівненської міської ради та завданою шкодою. 
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
       Тому з метою повного і всебічного з`ясування усіх обставин справи апеляційним судом було виготовлено з автоматизованої системи документообігу копію постанови Рівненського апеляційного суду від 10 січня 2020 року, з якої вбачається, що саме ОСОБА_1 визнано винним на підставі постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2019 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито справу у зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням. З судовим рішенням суду першої інстанції погодився і вищестоящий суд.
З цією постановою ОСОБА_1 обізнаний, проте до матеріалів справи її копії не долучив. 
       Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд встановив такі обставини. 
       19 липня 2019 року близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_1 в м.Рівне по вул. У.Самчука, 14, керуючи автомобілем Сhevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не врахував дорожню обстановку, при виїзді на нерегульоване перехрестя по вул. У.Самчука вул.Козацька в м. Рівне, не надав переваги в русі автомобілю Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Також було з`ясовано відсутність знаку пріоритету перед перехрестям. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Такими діями ОСОБА_1 порушив пункти 2.36, 16.11 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП.
Доводячи незаконність оскаржуваної постанови суду першої інстанції, позивач покликався на те, що він виїжджав на перехрестя рівнозначних доріг з вул. Козацької на вул. У. Самчука в м. Рівне, а тому мав перевагу в русі над автомобілем, який наближався зліва. 
       Однак такі доводи були відхилені апеляційним судом та підтверджено висновки суду попередньої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, саме через свою винну поведінку позивач зазнав майнової шкоди, а тому вимоги до Рівненської міської ради не ґрунтуються на правових підставах. 
Ці обставини суд першої інстанції не дослідив і хоча у справі знаходилась складена посадовою особою органу поліції схема місця ДТП, однак результатів розгляду матеріалів адміністративного правопорушення не з`ясував. 
       Як встановлено, позивач має на меті спростувати свою вину у скоєнні зазначеної ДТП та покласти відповідальність з відшкодування завданих збитків на Рівненську міську раду, що за наявності постанови суду про визнання його винним в цій події є неприпустимим. 
       При цьому колегія суддів вважає, що незнання ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не дає йому законного права на відшкодування майнової шкоди з відповідача. 
       Щодо висновків Верховного Суду в цивільній справі №742/3127/16-ц, то вони при вирішенні спірних правовідносин не можуть бути застосовані, адже в переглянутій касаційним судом справі вини жодного з учасників ДТП встановлено не було, а інспектором поліції було складено висновок, що подія відбулася внаслідок неналежного утримання дорожніх знаків на вулично-шляховій мережі міста, що підтверджувалось актом обстеження дорожніх умов від 05 січня 2016 року.
       Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в адміністративній справі №199/8466/16 апеляційний суд не бере до уваги, адже у цій справі оскаржувалась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, де суди встановили неправомірність такого рішення інспектора патрульної поліції та невинуватість особи.
       Проте винуватість ОСОБА_1 в ДТП, що сталася 19 липня 2019 року, внаслідок якої останній зазнав майнової шкоди, була встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, і цей факт не може бути переоцінено апеляційним судом при розгляді іншої справи та спонукати до покладення обов`язку з відшкодування заподіяних збитків на іншу особу.
Тобто обставини, що зафіксовані у постановах Верховного Суду, на які покликається позивач, не є подібними із спірними правовідносинами. Тому при їх вирішенні не можуть бути застосованими положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
       Отже, доводи апеляційної скарги в частині відсутності в діях Рівненської міської ради причинного зв`язку між її діями та завданою шкодою, а також вині саме позивача у завданні збитків знайшли своє підтвердження та спонукають до скасування оскаржуваного рішення з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову. 
       Мотивом для прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
       Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
       Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
       Судовий збір, що понесений відповідачем при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь із позивача.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Рівненської міської ради задовольнити. 
       Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року скасувати.
        ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Рівненської міської ради про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривню 20 копійок судового збору. 
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: Рівненська міська рада; 33028, м. Pівне, вул. Соборна, 12-а; ЄДРПОУ 34847334.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                  С.В. Хилевич
       
Судді:                                                                                                Н.М. Ковальчук
                                                                                       
С.С. Шимків