ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року 

м. Київ
справа № 754/12341/16-а
адміністративне провадження № К/9901/24380/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П., 

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу  
за касаційною скаргою Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 (колегія у складі суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П., Мацедонської В.Е.)
у справі № 754/12341/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  
про зобов`язання вчинити певні дії. 

I. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив:
-          визнати неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку йому пенсії на підставі довідки прокуратури м.  Києва №18/867 від 29.09.2016;
-          зобов`язати Лівобережне об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату йому пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою м. Києва від 29.09.2016 №18/867.
2.          Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2017 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
3.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15.02.2017 скасовано та прийнято нову постанову. Адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними. Зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, починаючи з 03.10.2016, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Прокуратури м. Києва від 29.09.2016 №18/567 без обмеження її максимального розміру та виплатити заборгованості з урахуванням раніше проведених виплат. В іншій частині позову відмовлено.
4.          У касаційній скарзі відповідач просив скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.05.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача та надіслано особам, які беруть участь у справі копію касаційної скарги та копію ухвали про відкриття касаційного провадження.
6.          У зв`язку із ліквідацією вказаного суду справу передано Верховному Суду.
7.          Позивач надав заперечення на касаційну скаргу. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 19.01.2002 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90% від суми заробітної плати.
9.          03.10.2016 позивач звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від розміру заробітної плати 13 365,49 грн., зазначеної у довідці прокуратури м. Києва №18/867 від 29.09.2016.
10.          06.10.2016 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на те, що в п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 зазначено, що з 01.06.2015 норми закону щодо пенсійного забезпечення, в тому числі і Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність, а тому з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.
11.          Вважаючи незаконними зазначені дії, позивач звернувся до суду з позовом.

III. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 №1013 має право на перерахунок пенсії з підстав зростання з 01.12.2015 посадових окладів працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. 
13.          Відповідач подав заперечення на позов, яке мотивоване тим, що з 01.06.2015 пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються, додатково зазначивши, що між Управлінням та позивачем уже є адміністративний позов, згідно якого здійснено йому перерахунок пенсії з 04.03.2016 з урахування довідки від 04.03.2016 №18/134. 

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на дату звернення за перерахунком пенсії були відсутні підстави для такого перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати. Також, суд зазначив, що відмова відповідача у перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивачу, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист. Крім того, суд зазначив, що позивачу уже було перераховано пенсію з 09.03.2016 з урахуванням довідки Прокуратури України від 04.03.2016 №18/134, що підтверджується розпорядженням від 17.10.2016 №913490.
15.          Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивачу повинен здійснюватись на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991, в редакції, чинній на час призначення пенсії.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури. Тому відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
18.          На час призначення позивачу пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII.
19.          Відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-XII, у редакції на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
20.          Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, зокрема, ч. 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
21.          Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.
22.          Крім того, 15.07.2015 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
23.          Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, відповідно до ч. 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
24.          У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
25.          Положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII, якими ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII та ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
26.          Норма Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, якою внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ, зокрема, ч. 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", не підлягає застосуванню у зв`язку із тим, що п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.
27.          Верховний Суд в постанові від 31.05.2018 у справі №127/2419/17 сформував такий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах:

«…Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому УПФ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов`язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.
Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, відповідач не мав правових підстав для здійснення такого перерахунку».

28.          Суд не вбачає підстав у цій справі для відступу від таких висновків.
29.          Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
30.          Враховуючи, що суд апеляційної інстанції помилково скасував законне судове рішення суду першої інстанції, то постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а судове рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.  

Керуючись статтями 349, 352, 355, 356 КАС України, Суд -   

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.  Києві задовольнити.
2.          Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі №754/12341/16-а скасувати.
3.          Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року у справі №754/12341/16-а залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб