18.01.21
33/812/8/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ
         18 січня 2021 року                                                   м. Миколаїв
       Миколаївський апеляційний  суд  в складі судді  Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.11.2020 року,  якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючого в ВП "ЮУ АЕС", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
        -  визнано винним  у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст. 173-2 Кодексу України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень,

в с т а н о в и в:
Згідно постанови суду,  13.08.2020 року о 20.30 год.  ОСОБА_1 , знаходячись у першому під`їзді по АДРЕСА_2 , біля квартири колишньої дружини ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно останньої, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою.

Таким чином, своїми неправомірними діями ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене  ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою. 

Стверджує, що судом не було встановлено, що у нього був умисел на здійснення насильства відносно ОСОБА_2 .

Окрім того, зазначає, що матеріалами справи не встановлено, що він проживає разом з ОСОБА_2 , тобто остання є членом його сім`ї, що виключає відповідальність за ст. 173-2 КУпАП.
Зазначає, що в постанові суду не вказано внаслідок яких дій ним було вчинено домашнє насильство та якого характеру, при цьому, в постанові не міститься відомостей, яка саме шкода була, чи могла бути завдана потерпілій.
Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає, що строк ним пропущений з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного. 

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 поставлено у вину те, що він вчинив насильство в сім`ї щодо своєї колишньої дружини, а саме вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні відносно неї нецензурною лайкою та погрожуванні фізичною розправою .
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.
Під психологічним насильством у сім`ї згідно із ст. 1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї. Домашнє ж насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
             Під фізичним насильством розуміють форму домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 
Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №532666 від 13.08.2020 р.,  ОСОБА_1 , 13.08.2020 року о 20.30 год., знаходячись у першому під`їзді по АДРЕСА_2 , біля квартири колишньої дружини ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно останньої, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, образливими словами, штовханні руками у плечі та грудну клітину, в наслідок чого могла бути завдана школа її психологічному та фізичному здоров`ю. 
Потерпіла ОСОБА_2 згідно своєї заяви та письмових пояснень підтвердила, що дійсно ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, що виразилось в нецензурній лайці в її адресу, образливих для неї словах, погрозою фізичного насильства та штовханнях руками у плечі і грудну клітину.
За таких обставин суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Ці вимоги закону дотримані при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за вчинене адміністративне правопорушення.
  З постанови суду вбачається, що при призначенні стягнення за вчинене адміністративне правопорушення суд врахував, дані про особу, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
Твердження апелянта про те, що судом було прийнято рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, а саме суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються матеріалами справи. 

Доводи ОСОБА_1 про те, що жодного доказу на підтвердження факту насильства відносно ОСОБА_2 суду надано не було, а тому висновки суд зробив суто на припущеннях є безпідставними.

Крім того, твердження апелянта з приводу того, що в матеріалах справи не міститься ніяких даних про умисел спричинити ОСОБА_2 будь-яких дій, які могли спричинити їй фізичну шкоду здоров`ю – є хибними та також спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах є наявний протокол про адміністративне правопорушення, заява та пояснення ОСОБА_2 з приводу вчинення конкретного адміністративного правопорушення з зазначенням конкретних дій правопорушника. 

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, то апеляційний суд вважає, що строки було пропущено з поважних причин. 
В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином письмовим повідомленням, прохання перенесення розгляду апеляційної скарги через поважні причини не подавав, у зв`язку з чим апеляційна скарга була розглянута за його відсутністю.     
Враховуючи, що неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права апеляційним переглядом не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином мотивованим, підстав для скасування постанови судді, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, - 

п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.11.2020 року.
   Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, а постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.11.2020 року щодо ОСОБА_1  - без зміни.
  Постанова  апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду М.П. Міняйло