ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1781/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф. 
секретар судового засідання: Федорончук Д.О.
за участю представників сторін: 
від позивача: Яковенко О.В., ордер  №1017006,  дата видачі: 09.11.20;
від відповідача: ГладишеваО.О., ордер ОД  №608639,  дата видачі: 19.01.21;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України"
на рішення Господарського суду Одеської області від „19” жовтня 2020р., повний текст якого складено та підписано „29” жовтня 2020р.
у справі № 916/1781/20
за позовом Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА"
про відшкодування збитків 332764 грн.,     

головуючий суддя – Літвінов С.В.
           місце прийняття рішення: Господарський суд Одеської області

                      В судовому засіданні 21.01.2021 року згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 

ВСТАНОВИВ:
          
          В червні 2020 року Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" (далі по тексту - позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА" (далі по тексту - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 332764 грн., заподіяних діями відповідача, в зв`язку із не невиконанням останнім умов договору оперативного лізингу та рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2014р. у справі №916/1112/14.
          Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2020р. у справі №916/1781/19 (суддя Літвінов С.В.) у задоволені позову відмовлено повністю.
        Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем не доведено факту порушення           його прав у зв`язку з нібито допущеним відповідачем порушенням.
          Крім того, судом не прийнято наданий позивачем  висновок експертного дослідження за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 31.08.2020 №19908/20-56/19909/20-52  та зазначено, що останній не є належним та допустимим доказом в розумінні господарського процесуального законодавства України, а заявлена до стягнення сума збитків згідно вказаного висновку не відповідає дійсній вартості літака.
          Не погодившись з рішенням суду, Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України"  звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 у справі №916/1781/20 та прийняти постанову, відповідно до якої стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Аероклуб "ОДЕСА" на користь Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України"  завдані збитки у розмірі 848  786 грн.   
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, також неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, у зв`язку із чим таке рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Так, за твердженням апелянта, звертаючись із позовною заявою, позивачем до позовної заяви було долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №53264046 щодо примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року у справі №916/1112/14, про закриття виконавчого провадження №53264046 та копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.
Однак, суд першої інстанції не надав оцінки вищезазначеним доказам та прийшов до помилкового висновку про недоведеність позивачем невиконання рішення Господарського суду Одеської області.
Скаржник зазначає, що ним були надані належні та допустимі докази невиконання відповідачем зобов`язань за договором та розмір завданої шкоди, однак суд першої інстанції неправильно застосувавши норми ст.1166 ЦК України дійшов до помилкового висновку про недоведеність порушення прав відповідачем.
Крім того апелянт зазначає про відсутність в оскаржуваному рішенні обґрунтування стосовно відхилення заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, яка була надана скаржником до суду 21.09.2020, у зв`язку з чим було суттєво обмежено процесуальні права позивача.
Також, судом першої інстанції було надано оцінку висновку експерта під час розгляду заяви про збільшення позовних вимог у підготовчому провадженні, що є суттєвим порушенням вимог ст.ст. 46,210,214 ГПК України.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" на рішення Господарського суду Одеської області від „19” жовтня 2020р. у справі № 916/1781/20; призначено розгляд апеляційної скарги Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" до розгляду на 21 січня 2021 року о 10:30 год.
19.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить залишити рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/1781/20 від 19.10.2020 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
20.01.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про призначення експертизи, відповідно до якого позивач просить призначити у справі товарознавчу експертизу, доручити проведення судової товарознавчої експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, поставити перед судовою товарознавчою експертизою питання:  
- Яка середня ринкова вартість літака АН-2 №1г-23747 (UR-BSM).
Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про призначення у справі товарознавчої експертизи, колегія суддів залишає його без розгляду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:  для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
          Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.           В силу приписів ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.
          Згідно зі ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" на рішення Господарського суду Одеської області від „19” жовтня 2020р. у справі № 916/1781/20 та, зокрема, роз`яснено учасникам справи про їх право протягом 07 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо), оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.  Попередити учасників справи про наслідки  подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк встановлений судом є підставою для їх повернення заявникам без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2020 року була надіслана на адресу позивача та отримана останнім завчасно 30.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Випадком, передбаченим ГПК України  за змістом ст. 119 ГПК України є поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, за клопотанням учасника справи  або продовження пропущеного процесуального строку, встановленого судом.
Скаржник таке клопотання  в порядку ст. 119 ГПК України не подавав, отже подане ним клопотання про призначення експертизи залишається судом апеляційної інстанції без розгляду. 

 В судовому засіданні 21.01.2021р. представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Представник відповідача заперечував  проти апеляційної скарги, просив суд відмовити у її задоволені, а рішення господарського суду залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, судова колегія апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.1997 року між позивачем - Одеським обласним АСК ТСО України та Одеським міським клубом екстремальних видів спорту „Ультра – Спорт”, правонаступником якого є відповідач по справі  - Товариство з обмеженою відповідальність Аероклуб „Одеса”, було укладено договір оперативного лізингу літака АН - 2 №1г-23747(UR-ВSМ).
Відповідно до п.1.1 Договору Лізингодавець передає, а Лізингоодержувач приймає у володіння і користування на певний строк, за певну плату літак АН - 2 №1г-23747(UR-ВSМ), який знаходиться на балансі Одеського АСК ТСО, вартість якого визначена відповідно до Акту оцінки вартості і становить 332  764 грн.
Згідно з п.2.1 Договору вступ Лізингоодержувача у володіння та користування літаком відбувається одночасно з підписанням сторонами Договору та Акту приймання-передачі літака.
Передача літака в користування не тягне за собою передачу Лізингоодержувачу право власності на цей літак (п.2.2 Договору)
Вартість літака, повернутого Лізингоодержувачем Лізигодавцю, визначається на підставі Акта оцінки, складеного по даним інвентаризації майна на момент припинення Договору лізинга, звіреного з Актом прийому-передачі. Літак вважається повернутим Лізингодавцю з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі.
Пунктом 4.3. Договору визначено, що в разі припинення Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Лізингодавцю об`єкт лізингу у відповідному стані, не гіршому, ніж на момент передачі,  з урахуванням фізичного зносу.
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором лізингу сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України. Збиток нанесений літаку персоналом Лізингодателя відшкодовується на рахунок Лізингодавця (п.п. 6.1, 6.3 Договору).
Відповідно до п. 7.1 Даний Договір діє з 25 грудня 1997 року по 25 грудня 2001 року строком на 48 місяців.
У випадку відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну Договору по закінченню його строку протягом 1 місяця, він вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, передбачених Договором.
Як зазначає позивач, літак належав позивачу на праві володіння відповідно до рішення Центрального комітету Товариства сприяння обороні України від 08 липня 1992 року № 104. 
Відповідно до приймально-здавального акту від 25.12.1997р. позивач передав, а відповідач прийняв у володіння та користування на визначений строк літак.
Позивач також зазначає, що 10.06.2014 року Господарським судом Одеської області було ухвалено рішення у справі №916/1112/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.07.2014 року, відповідно до якого витребувано у  Товариства з обмеженою відповідальністю Аероклуб „Одеса"  на користь Громадської організації „Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" літак АН-2 №1г-23747(UR-BSM), 25.01.1990 року випуску, двигун - Аш - 62ИР, 30.06.1989 року випуску, заводський номер 16499246.
23 січня 2017 року державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження №53264046 щодо витребування літака у відповідача. Проте рішення про витребування літака відповідачем виконано не було.
У позовній заяві позивач вказує, що 13 травня 2017 року за заявою в.о. начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо невиконання рішення суду про витребування літака за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України. 
19 червня 2017 року виконавче провадження №53264046 було закрито у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду. 
20 червня 2017 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито постановою слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Таким чином, 20 червня 2017 року позивачу стало відомо про втрату відповідачем літака та неможливість його повернення.
Як вбачається зі змісту постанови, відповідач повідомив державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, що літак, який є предметом спору, був забраний представниками позивача. Проте жодних доказів повернення літака позивачу відповідач не надав.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач протиправно не виконав умови договору оперативного лізингу та рішення Господарського суду Одеської області від 10 червня 2014 року у справі №916/1112/14 щодо повернення літака.
Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо повернення літака, Громадська організація "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю Аероклуб „Одеса".
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" з огляду на наступне.
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 332 764 грн. збитків, які виникли внаслідок протиправного невиконання відповідачем умов Договору та рішення господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року щодо повернення літака.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частинами 1 та 2 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
За приписами ст.806 Цивільного кодексу України визначено що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Відповідно до ст.785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Судом установлено, що умовами п.4.3 Договору від 25.12.1997 встановлено обов`язок відповідача у разі припинення Договору повернути позивачу об`єкт лізингу у відповідному стані, не гіршому, ніж на момент передачі,  з урахуванням фізичного зносу.
Згідно з приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Судом установлено, що відповідно до п. 6.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіюваною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження факту понесення збитків позивач посилається на рішення Господарського суду Одеської області від 10.06.2014 року у справі №916/112/14, виконавче провадження №53264046, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №12017161250000527 та постанову про закриття кримінального провадження №12017161250000527.
Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем було надано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої  останнім збільшено розмір позовних вимог з 332 764,00 грн. до 848 786,00 грн., у зв`язку з отриманням Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" висновку експертного дослідження за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 31.08.2020 №19908/20-56/19909/20-52 згідно звернення позивача до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
          Відповідно до висновку експертного дослідження встановлено, що середня ринкова вартість літака Ан-2, 1990 року виготовлення (строк експлуатації 30,58 роки), який експлуатується в нормальних умовах, з врахуванням прийнятих припущень та обмежень, які викладені в дослідницькій частині висновку, станом на дату оцінки складає 848  786 грн.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок експертизи від 31.08.2020, складений  Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, не може бути визнаний належним та допустимим доказом, з огляду на наступне.
Так, статтею 101 ГПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.
Частиною 6 ст. 101 ГПК України визначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 101 ГПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, у висновку експертизи від 31.08.2020, складеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Відповідно до ст. 77 ГПК України докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином колегія суддів вважає, що позивачем, всупереч вимогам закону, не доведено розміру понесених збитків, відшкодування яких є предметом спору у цій справі. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що орендоване майно знищено або пошкоджено. Судом також не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачем зроблені витрати, пов`язані із відновленням порушеного права, зокрема, витрати на ремонт орендованого майна, необхідні для його подальшої експлуатації.
Крім того, колегія суддів зазначає, що встановити розмір збитків (у разі їх наявності) можливо лише шляхом порівняння стану майна, яке передавалося в оренду, із станом, в якому це майно повернуто орендодавцеві.
Відповідно до приймально-здавального акту від 25.12.2017 року, літак після поточного ремонту може експлуатуватися до 30.09.1999 року, після чого підлягає направленню на Вінницький авіазавод для проведення чергового ремонту.
Таким чином, станом на момент передачі відповідачеві 25.12.1997 року, літак не був у льотному стані та потребував ремонту.
Натомість,  як вбачається з висновку експерта від 31.08.2020, середня ринкова вартість літака Ан-2, 1990 року виготовлення, визначалася з урахуванням того, що він експлуатується в нормальних умовах.
Крім того, як зазначалось вище,  23.01.2017 року державним виконавцем Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області на виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/1112/14 від 06.08.2014 було відкрито виконавче провадження №53264046 щодо витребування літака у відповідача. 
13 травня 2017 року за заявою в.о. начальника Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо невиконання рішення суду про витребування літака за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України. 
19 червня 2017 року виконавче провадження №53264046 було закрито у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду. 
20 червня 2017 року вищезазначене кримінальне провадження було закрито постановою слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України
Закриваючи кримінальне провадження слідчим зазначено, що згідно листа вих. №1070/21-38 від 10.03.2017 року, адресованого Головному державному виконавцю Біляївського міжрайонного відділу ДВС в Одеській області від президента Аероклубу «Одеса» Оборіна К., останній  неодноразово звертався до керівництва ГО "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" з проханням забрати своє майно з території спортивного аеродрому «Гідропорт», так як за зберігання свого майна вони не сплачували. Протягом 2010-2014 років представники ГО "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" неодноразово приїздили та забирали майно ГО "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України" до своєї бази. Літак АН-2, який вказано у постанові від 23.01.2017 року був також забраний представниками ГО "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України". Де на даний момент знаходиться вказаний літак невідомо. За даним кримінальним провадженням виконанні всі можливі слідчі розшукові дії, але досудовим розслідуванням  не вдалося здобути докази для доведеності винуватості особи в суді.           За таких встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України протиправної поведінки відповідача, факту завдання відповідачем збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, що свідчить про відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, з якими стаття 22 ЦК України та стаття 224 ГК України пов`язують застосування такої міри відповідальності до відповідача як стягнення збитків.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування збитків, завданих позивачеві  є необґрунтованими і місцевий господарський суд прийняв правильне рішення про відмову в їх задоволенні.
Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.          Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Апеляційним господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.          Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни рішення місцевого суду, відсутні.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

          Керуючись ст. ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284  Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації "Одеський обласний авіаспортивний клуб Товариства сприяння обороні України"  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 19.10.2020 року у справі №916/1781/20 – залишити без змін.
          Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови
складено 22.01.2021

Головуючий суддя                                                            С.І. Колоколов

Суддя                                                                                         Г.П. Разюк

 Суддя                                                                                          Я.Ф. Савицький