Ухвала

26 березня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 675/893/19
провадження № 61-18672ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в житловому будинку, який належить сторонам на праві спільної часткової власності, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку в житловому будинку, який належить сторонам на праві спільної часткової власності. 
 
Заочним рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року залишено без руху, зокрема, вказано на необхідність зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження, які визначено частиною другою статті 389 ЦПК України, наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження і надання доказів на підтвердження підстав його пропуску, надання касаційної скарги (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
У січні 2021 року ухвала Верховного Суду від 11 січня 2021 року була направлена ОСОБА_1 на адресу, вказану нею у поданій касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, конверт з копією ухвали Верховного Суду від 11 січня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху повернувся до суду касаційної інстанції у лютому 2021 року як не вручений, із відміткою повернуто «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням встановленого строку зберігання».
 
У березні 2021 року ухвала Верховного Суду від 11 січня 2021 року була повторно направлена ОСОБА_1 на адресу, вказану нею у поданій касаційній скарзі, а саме: вул. Заводська, 10, місто Ізяслав, Хмельницька область, 30300. Проте, конверт з копією ухвали Верховного Суду від 11 січня 2021 року, на день постановлення цієї ухвали, до Верховного Суду не повертався. 
 
Відповідно до положень частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. 
 
За час перебування касаційної скарги у Верховному Суді заявник жодним чином не цікавилася станом своєї касаційної скарги, свої процесуальні обов`язки належно не здійснила, вимоги ухвали Верховного Суду від 11 січня 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху не виконала.
 
Постановою Верховного суду від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12 роз`яснено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
 
Крім того, Верховний суд вказав, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою «за закінченням терміну зберігання» свідчить, що рішення не вручено з причин, що не залежать від суду, який в установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.  
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в житловому будинку, який належить сторонам на праві спільної часткової власності повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            Ю. В. Черняк