ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року 

Справа № 697/1930/20		
Провадження № 22-ц/821/399/21		
Категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої Карпенко О.В.
суддів            Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.
за участю секретаря    Винник І.М.

учасники справи:
скаржник:  ОСОБА_1 
представник скаржника: адвокат Гончарук Андрій Володимирович
особа, дії якої оскаржуються:  державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 – адвокатом Гончаруком Андрієм Володимировичем на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року (винесену під головуванням судді Троян Т.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст ухвали виготовлений 10 грудня 2020 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Гончарук Андрій Володимирович, на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок,-

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Гончарук А.В., звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із скаргою на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок.
В обґрунтування скарги зазначено, що в провадженні старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) перебуває виконавче провадження №44407005 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Скаржник зазначає, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16 жовтня 2020 року, виконаного старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкової Т.М. сума заборгованості по аліментам складає 84 097,88 грн.
Проте, скаржник вважає, що вказаний розрахунок не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема, при складанні зазначених документів не враховано, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У своїй скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що оскільки він не працює, розмір аліментів повинен розраховуватись, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, однак після вирахування з такого доходу відповідних податків та зборів.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із відповідною скаргою і просив суд постановити рішення, яким визнати протиправними дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкової Т.М. щодо здійснення розрахунку заборгованості за аліментами без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними. Зобов`язати старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладкову Т.М. здійснити розрахунок заборгованості по аліментам з вирахуванням податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року скаргу  ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що встановлені обставини справи свідчать, що дії державного виконавця з нарахування заборгованості зі сплати аліментів повністю узгоджуються із вимогами ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та Сімейним кодексом України, оскаржуваний розрахунок заборгованості скаржником не спростований, отже відсутні підстави для задоволення скарги.
В апеляційній скарзі, поданій 04 січня 2021 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Гончарук А.В., вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із порушенням вимог матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просив суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року, ухваливши при цьому нове рішення, яким вимоги скарги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що розрахунок заборгованості по аліментам, зроблений державним виконавцем  без врахування податків та зборів, що  є порушенням чинного законодавства і прав боржника, а тому такий  розрахунок підлягає перерахунку.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 08 лютого 2021 року, державний виконавець Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкова Т.М., посилаючись на те, що апеляційна скаргапредставника ОСОБА_1  – адвоката Гончарука А.В. є безпідставною та необґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_1  – адвокатом Гончаруком А.В. не підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.
Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є боржником в межах виконавчого провадження № 44407005 Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відкритого на підставі виконавчого листа, виданого згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2011 року, яким з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_4 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 грудня 2010 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 16 жовтня 2020 року, виконаного старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Гладковою Т.М., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 84 097,88 грн. (а.с. 7-8)
Розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 (із наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За змістом частини 3 статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:  звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Оскаржуючи здійснений державним виконавцем розрахунок та висуваючи вимогу про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що при визначенні суми щомісячних платежів державним виконавцем не вираховано суми податків на доходи фізичних осіб та військовий збір, які підлягають сплаті із визначеного загального доходу платника.
Однак, такі твердження скаржника є помилковими, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 також передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.
Разом з тим, наведений порядок визначення розміру аліментів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, передбачений у разі отримання платником доходів, однак ОСОБА_1 доходів у спірному періоді не мав, аліменти на утримання дитини обчислено, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у м. Каневі.
У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму податків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.
Відповідний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 659/988/18, провадження № 61-6205ск19.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірному періоді не працював та не отримував офіційних доходів, державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з встановленого органом статистики розміру середнього заробітку працівника у м. Каневі, без вирахування сум податків та зборів.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1  на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, за своїм змістом відповідає нормам чинного законодавства, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для її задоволення.
Підстав для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції апеляційний суд не знаходить.

       Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1  – адвокатом Гончаруком Андрієм Володимировичем –залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Гончарук Андрій Володимирович, на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладкової Т.М. щодо незаконного обрахування розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання здійснити перерахунок – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                  О.В. Карпенко

Судді         В.Г. Бородійчук

       Л.В. Нерушак