ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року 
м. Київ
справа № П/811/1228/17
адміністративне провадження № К/9901/11710/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року (суддя Хилько Л.І.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року (судді: Чабаненко С.В. (головуючий), Чумак С.Ю., Юрко І.В.) у справі №П/811/1228/17 за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства «Габорця Володимира Андрійовича» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Селянське (фермерське) господарство «Габорця Володимира Андрійовича» (далі - позивач, Господарство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.04.2016 №0000051402 та №0000081402.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення Господарством вимог податкового законодавства є не обґрунтованими та базуються виключно на припущеннях, натомість у позивача наявні всі первинні документи, які підтверджують здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача. Також вказує на помилковість висновків контролюючого органу про допущені позивачем порушення вимог щодо несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2018, залишеному без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення від 11.04.2016 №0000081402 у повному обсязі, повідомлення - рішення від 11.04.2016 №0000051402 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість 87575,00 грн за основним платежем та 51052,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. В решті позовних вимог відмовлено.
4. Рішення судів в частин задоволених вимог обґрунтовано тим, що позивач мав право на формування податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій, що підтверджено первинними документами, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами. В частині несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів суди дійшли про недоведеність контролюючим органом вчинення позивачем порушення, що полягало в оприбуткуванні готівки згідно прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2014, в день її фактичного надходження до каси господарства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2018,  постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Господарства в повному обсязі.
6. Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних санкції стали висновки контролюючого органу викладені в акті перевірки від 28.03.2016 №14/11-28-14-02/23686997, оформленого за результатами проведеної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог:
- п.44.1 ст.44, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 77196,67 грн;
- п.209.2, пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено нецільове використання сум податку на додану вартість у розмірі 39  438,00 грн, 
- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні в частині несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів в касовій книзі на підставі прибуткового касового ордеру в сумі 100  000,00 грн.
Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, вмотивовано зокрема, тим, що господарські операції з контрагентами ТОВ «Габен» та ТОВ «Октан - Ойл» не спричинили настання реальних правових наслідків, з огляду на те, що такі операції, на думку контролюючого органу, фактично не відбувались та мають формальний характер, оскільки позивачем не було надано товарно - транспортних накладних на підтвердження перевезення придбаного амофосу (мінеральне добриво) та дизпалива, і вказаний товар не використовувався позивачем у виробництві сільськогосподарської продукції, а відтак часткову оплату за такий товар зі спеціального рахунку ПДВ позивачем проведено безпідставно, що фактично є нецільовим використання сум податку в розмірі 39438,00 грн. 
Також контролюючий орган дійшов висновку про несвоєчасне оприбуткування Господарством готівки в касі за 03 січня 2014 року на суму 100000,00 грн, оскільки в касовій книзі за 3-9 січня 2014 року (сторінка 39 касової книги) спочатку зазначено оприбуткування готівки згідно прибуткового касового ордеру №1а від 09.01.2014 в сумі 1297,80 грн від ОСОБА_1 , як доплата за путівку з подальшою видачею даної суми згідно видаткового касового ордеру №1а від 09.01.2014 для здачі в банк, а лише потім оприбуткування готівки згідно прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2014 в сумі 100000,00 грн та подальша видача згідно видаткового касового ордеру №1 від 03.01.2014. Вказані записи, на думку контролюючого органу свідчать про невідповідність реального часу здійснення запису про оприбуткування готівки згідно прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2014, в день її фактичного надходження до каси господарства, а саме - 03.01.2014.
На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Судами встановлено, що позивач мав взаємовідносини з контрагентами ТОВ «Габен» та ТОВ «Октан - Ойл» на підставі договорів поставки. 
Судами також встановлено, що позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій було надано копії документів, зокрема, договори, видаткові накладні, податкові накладні, товарно - транспортні накладні, рахунок - фактура, банківські виписки.
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що придбані позивачем товарно - матеріальні цінності (амофос (мінеральне добриво), дизпаливо) використані позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджено відповідними актами використання мінеральних, органічних бактеріальних добрив, ядохімікатів та гебіцидів та актами з зазначенням конкретного об`єму використаного дизпалива для дискування, оранку земельних площ, збору та перевезення уражаю. 
Також судами встановлено, що згідно копії касової книги, наданої позивачем судом встановлено, що на сторінці 39 касової книги зазначено: - залишок на початок дня - 0,27 грн; - одержано по чеку, рахунок - 311, надходження - 100000,00 грн; - ОСОБА_2 , рахунок - 505, видаток 100000,00 грн; - ОСОБА_1 , рахунок - 652, надходження - 1297,80 грн; - здано до банку, рахунок 652, видаток - 1297,80 грн; - разом за день - 101297,80 грн; - залишок на кінець дня 0,27 грн; - запис в касовій книзі перевірив і документи в кількості два прибуткових та два видаткових одержав (бухгалтер).
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги контролюючий орган вказує порушення, які на його думку, було допущено позивачем та висновки, які вказані в акті перевірки. Касаційна скарга є ідентичною апеляційній скарзі, інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в апеляційній скарзі не вказано, в чому саме полягає неправильне застосування судами норм матеріального права скаржником не наведено. Контролюючий орган фактично просить здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.
9. Господарством надано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій про безпідставність тверджень контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства та просить залишити касаційну скаргу контролюючого органу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій просить залишити без змін.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункт 44.1 статті 44.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
10.2. Пункт 198.3 статті 198.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
10.3. Пункт 198.6 статті 198.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
10.4. Пункт 209.2 статті 209.
Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.
Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:
11.1. Стаття    1.
11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
11.2. Частина 1 статті 9.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
11.3. Частина 2 статті 9.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
12. Указ Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»:
12.1. Абзац третій статті 1.
Установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
12.2. Стаття 2.
Установити, що штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань. 
13. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
13.1. Пункт 2.6.
Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
15. При вирішенні податкових спорів Суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника. 
Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідком для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.
Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.
При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
Проте, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися). 
Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними, допустимими та достовірними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток, і такий рух має бути підтверджений первинними документами.
16. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
17. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час розгляду справи судами) обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
19. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам у їх сукупності з дотриманням норм статей 70-72, 86 Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту та нецільового використання коштів зі спеціального рахунку. Так, судами досліджено первинні документи, які згідно з п.     44.1 ст.     44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення. 
Судами встановлено реальне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності, що підтверджено належно оформленими первинними документами.
Відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України основними видами діяльності позивача є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві: оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; вантажний автомобільний транспорт.
Придбані позивачем добрива та дизпаливо використані позивачем для виробництва сільськогосподарської продукції, зокрема вирощування соняшнику, що відповідає основному виду діяльності позивача.
Також судами встановлено, що у Господарства наявні технічні та трудові ресурси, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтвами про реєстрацію машини та податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.
20. Колегія суддів зазначає, що посилання контролюючого органу на ненадання позивачем товарно - транспортних накладних, як підставу для невизнання реальності господарських операцій, суди обґрунтовано відхилили, оскільки в матеріалах справи наявні письмові докази, а саме товарно - транспортні накладні, які свідчать про переміщення придбаного позивачем товару.
21. Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент розгляду справи судами) не було доведено та надано допустимих та достовірних доказів наявності фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили б про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.
22. Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
23. Також колегія суддів зазначає, що чинним законодавством, яким регулюються спірні правовідносини, чітко визначено, що подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди - є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, суди дійшли обґрунтованого висновку, що останні складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та ТОВ «Габен», ТОВ «Октан - Ойл», містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій.
24. Також у ході розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів, що були надані сторонами, зокрема первинних документів, наданих позивачем, оцінених доводів та обґрунтувань, які були зазначені (наведені) в акті перевірки, позовний заяві, запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, дійшли висновку про протиправність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 11.04.2016 №0000081402 з огляду на необґрунтованість та непідтвердженість належними доказами доводів контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, натомість позивачем надано завірену копію касової книги, 39 сторінка якої свідчить про оприбуткування готівки згідно прибуткового касового ордеру №1 від 03.01.2014, в день її фактичного надходження до каси господарства, а саме - 03.01.2014.
Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були наведені в акті перевірки, запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.
Касаційна скарга не містить і посилань щодо неповного чи неправильного встановлення обставин справи.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо про протиправність неправомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 11.04.2016 №0000081402.
Поряд з вказаним колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 1340/3510/18 Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 02 квітня 2013 року № 2-77а13, та зазначила про неможливість застосування положень абзацу третього статті 1 Указу № 436/95 (відповідальність за неоприбуткування готівки) до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 слід залишити без задоволення.
26. Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі № П/811/1228/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова