ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/4057/19
адміністративне провадження № К/9901/7757/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 6 листопада                2019 року (головуючий суддя - Татаринов Д.В.)
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року (головуючий суддя - Чередниченко В.Є., судді: Іванов С.М., Панченко О.М.)
у справі №280/4057/19
за позовом ОСОБА_1   
до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України 
про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У серпні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
- скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 1 від 25 липня 2019 року в частині відмови їй у допуску до складання кваліфікаційного іспиту; 
- зобов`язати допустити до складання наступного після призначеного на      29 липня 2019 року кваліфікаційного іспиту на підставі подання Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області та документів, поданих у 2019 році для допуску до складання кваліфікаційного іспиту на право на зайняття нотаріальною діяльністю при додатковому наданні чинної довідки про відсутність судимості.
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначала, що повноваження відповідача на перевірку відповідності записів в трудовій книжці вимогам будь-якого нормативного акту чинним законодавством не передбачено, тому відповідно оскаржуване рішення прийнято з перевищенням повноважень.
3.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року, позов задоволено частково.
4.          Скасовано рішення № 1 від 25 липня 2019 року Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині відмови у допуску до складання кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 .
5.          У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
6.          Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог представник відповідача звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в цій частині та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовної вимоги.
7.          Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
8.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2019 році ОСОБА_1 подала до Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області документи, необхідні для вирішення питання про допуск до кваліфікаційного іспиту на отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, а саме: заяву про бажання здати кваліфікаційний іспит; оригінали та нотаріально завірені копії дипломів («спеціаліст» та «бакалавр») про повну вищу юридичну освіту; копію трудової книжки, завірену за місцем роботи; паспорт громадянина України та повну, нотаріально завірену копію паспорта громадянина України; оригінал та нотаріально завірену копію довідки про відсутність судимості.
9.          Головним територіальним управлінням юстиції в Запорізькій області проведено перевірку поданих документів та направлено відповідачу подання про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.
10.          Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України від 25 липня 2019 року № 1 відмовлено позивачу у допуску до складання кваліфікаційного іспиту (записи в трудовій книжці не відповідають вимогам пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58).
11.          Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з позовною заявою.
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12.          Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у спірному рішенні не визначено, що саме у записах трудової книжки позивача не відповідає пункту 2.14 Інструкції, а також не зазначено які саме записи не відповідають вимогам даного пункту.
13.          За результатами дослідження оригіналу трудової книжки суди дійшли висновку, що наведені у судовому засіданні представником відповідача недоліки не перешкоджають здійснити обрахунок стажу позивача. Умова невідповідності стажу позивача не зазначена у спірному рішенні як підстава відмови, а тому не прийнята судами до уваги.
14.          Також суд першої інстанції зазначав, що відповідач повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та не перевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим. Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
15.          Оскільки конкурс у 2019 році, відповідно до якого винесено оскаржуване рішення стосовно позивача, вже відбувся, а рішення суду не може бути прийнято на майбутнє щодо непризначеного конкурсу, то у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання допустити до складання наступного кваліфікаційного іспиту, відмовлено.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16.          Вища кваліфікаційна комісія нотаріату при Міністерстві юстиції України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у своїй касаційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам представника відповідача що деякі записи посад у трудовій книжці позивача (наприклад, запис «помічник приватного нотаріуса») не відповідають вимогам Класифікатору професій. Зокрема суд апеляційної інстанції не зробив висновок у своєму рішенні щодо невірного зазначення посад у трудовій книжці позивача незважаючи на обґрунтування апеляційної скарги.
17.          Скаржник зазначає, що апеляційний суд також не врахував що підставою для відмови у допуску до складання кваліфікаційного іспиту стало недотримання вимог пункту 2.14 Інструкції не тільки стосовно обрахунку стажу, а й щодо деяких записів у трудовій книжці позивача.
18.          Враховуючи що документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка, то недоліки внесених записів до неї автоматично викликають питання правильності обрахунку стажу.
19.          Позивач відзив на касаційну скаргу не надіслала.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
20.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
21.          Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
22.          Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу  правомірності рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України (далі - Комісії) про відмову у допуску до складання кваліфікаційного іспиту через невідповідність записів у трудовій книжці.
23.          Відповідно до статті 10 Закону України «Про нотаріат» для визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю, та вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату. Персональний склад Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату затверджується наказом Міністерства юстиції України.
24.          Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату затверджується Кабінетом Міністрів України.
25.          За наявності стажу роботи, визначеного у частині другій статті 3 цього Закону, особи, які мають намір скласти кваліфікаційний іспит на право на зайняття нотаріальною діяльністю, допускаються Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату до його складання на підставі подання відповідно Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.  
26.          Порядок допуску до складання кваліфікаційних іспитів та їх проведення встановлюється Міністерством юстиції України.
27.          Частиною другої статті 3 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.  
28.          Завдання, функції та порядок діяльності Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, яка утворюється при Мін`юсті, визначає Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року № 923 (далі - Положення).
29.          У Положенні зазначено, що основними завданнями Комісії є: визначення рівня професійної підготовленості осіб, які мають намір займатися нотаріальною діяльністю; вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
30.          Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання головних територіальних управлінь юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі про допуск осіб, які мають намір скласти кваліфікаційний іспит на право на зайняття нотаріальною діяльністю, до його складення; забезпечує проведення кваліфікаційного іспиту на право на зайняття нотаріальною діяльністю; розглядає подання Мін`юсту, головних управлінь юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
31.          Розгляд питання на засіданні Комісії починається із заслуховування доповіді члена Комісії, який попередньо вивчав подання Мін`юсту, відповідного головного управління юстиції або Нотаріальної палати України, після чого заслуховуються присутні на засіданні Комісії особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 21 Положення).
32.          Відповідно до пункту 22 Положення за результатами розгляду питання Комісія може ухвалити рішення про: допуск або відмову в допуску до складення кваліфікаційного іспиту на право на зайняття нотаріальною діяльністю; видачу або відмову у видачі Мін`юстом свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; допуск або відмову в допуску до складення нового кваліфікаційного іспиту особою, яка протягом трьох років після отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю не провадила приватну нотаріальну діяльність і не працювала нотаріусом, консультантом державної нотаріальної контори чи помічником (консультантом) приватного нотаріуса, не була посадовою особою, яка здійснює керівництво та контроль за діяльністю нотаріату; підтвердження або непідтвердження кваліфікації особою, зазначеною у підпункті 3 цього пункту; анулювання або відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
33.          Процес складання особами кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату визначено Порядком допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011  року № 1905/5 (далі - Порядок).
34.          Відповідно до пункту 5 Порядку особа, яка має намір складати кваліфікаційний іспит, не пізніше ніж за двадцять днів до дня проведення кваліфікаційного іспиту особисто подає до відповідного головного територіального управління юстиції заяву на ім`я начальника головного територіального управління юстиції про внесення до Комісії подання про допуск цієї особи до кваліфікаційного іспиту. Заява підлягає реєстрації в установленому порядку. До заяви додаються такі документи: оригінал та копія диплома про повну вищу юридичну освіту; оригінал та копія довідки про відсутність судимості; трудова книжка та копія трудової книжки, якщо особа на час подачі документів не працює; копія трудової книжки, завірена за місцем роботи, якщо особа на час подачі документів працює; паспорт громадянина України та копії першої, другої сторінок паспорта громадянина України та сторінки, на якій проставлено штамп про реєстрацію місця проживання фізичної особи.
35.          У разі якщо особою подано всі передбачені цим Порядком документи, їх копії формуються відповідальною особою головного територіального управління юстиції в особову справу особи, яка має намір складати кваліфікаційний іспит. Єдиною підставою для відмови головних територіальних управлінь юстиції в підготовці та направленні до Комісії подання про допуск особи до складання кваліфікаційного іспиту може бути ненадання особою всіх передбачених цим Порядком документів (пункт 8 Порядку).
36.          Пунктом 11 Порядку встановлено, що до складання кваліфікаційного іспиту допускаються особи, які: мають повну вищу юридичну освіту; мають стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, або у передбаченому Законом України «Про нотаріат» випадку успішно пройшли стажування в державній нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса; мають намір скласти кваліфікаційний іспит для підтвердження кваліфікації; не мають судимості.
37.          Комісія на підставі подання головного територіального управління юстиції в строк не пізніше ніж за три дні до проведення кваліфікаційного іспиту розглядає подані заінтересованими особами документи та приймає рішення про допуск до складання кваліфікаційного іспиту чи відмову у такому допуску. 
38.          Особам, яким відмовлено в допуску до складання кваліфікаційного іспиту, Комісія у п`ятиденний строк надсилає витяг з відповідного рішення Комісії, засвідчений підписом секретаря Комісії, із зазначенням причин такої відмови (пункти 13, 14 Порядку). 
39.          Оскаржуваним рішенням Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату було відмовлено позивачу у допуску до складання кваліфікаційного іспиту з тих підстав, що записи в її трудовій книжці не відповідають вимогам пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.
40.          Відповідно до пункту 2.14 Інструкції у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». 
41.          Судом першої інстанції у судовому засіданні було заслухано пояснення представника відповідача щодо невідповідності записів у трудовій книжці позивача, які викликали зауваження щодо її стажу роботи. Так, відповідач зазначав, що у записі № 3 відсутня повна назва підприємства; запис № 7 не містить назви посади; записи №№ 9, 11, 14 розміщені неправильно, оскільки порядковий номер та дата запису повинні бути під заголовком повної назви підприємства.
42.          У той же час судом було досліджено оригінал трудової книжки та встановлено, що запис № 3 містить повну назву установи, виконану шляхом проставляння відтиску штампу П`ятої Запорізької нотаріальної контори. Відомості запису № 7 не враховуються при обчисленні стажу. Заголовки записів №№ 9, 11, 14 дійсно проставлені навпроти порядкового номеру та дати запису, проте це не перешкоджає здійсненню обрахунку стажу.
43.          Суди правомірно виходили з того що умова невідповідності стажу позивача не зазначена у спірному рішенні як підстава відмови, а тому не може бути прийнята до уваги. Так само як і посилання у касаційній скарзі що недоліки внесених записів до трудової книжки позивача автоматично викликають питання правильності обрахунку її стажу роботи. 
44.          Відповідно до пункту 15 Положення Комісія має право в межах своїх повноважень одержувати від територіальних органів Мін`юсту, а також інших державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб інформацію, необхідну для реалізації визначених цим Положенням повноважень.
45.          Отже, відповідач вправі у разі необхідності звернутися до уповноважених органів, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб за інформацією, що необхідна, зокрема, для реалізації його повноважень по розгляду подання про допуск осіб, які мають намір скласти кваліфікаційний іспит на право на зайняття нотаріальною діяльністю, до його складання. Така інформація може стосуватися також і стажу роботи особи, яка подала документи для складання кваліфікаційного іспиту, у разі сумнівів у його наявності на підставі записів у трудовій книжці. Проте відповідач таких запитів не зробив.
46.          У касаційній скарзі представник відповідача зазначає що судом першої інстанції не було надано оцінки їх доводам що деякі записи посад у трудовій книжці позивача не відповідають вимогам Класифікатора професій (наприклад, помічник приватного нотаріуса). Апеляційний суд також не зробив висновок щодо невірного зазначення посади у трудовій книжці.
47.          Проте у той же час, як зазначали суди попередніх інстанцій, у оскаржуваному рішенні не визначено що саме у записах трудової книжки позивача не відповідає вимогам пункту 2.14 Інструкції, як така невідповідність впливає чи перешкоджає обрахунку стажу позивача та, як наслідок, свідчить про відсутність необхідного стажу.
48.          Слід зазначити що відповідно до пунктів 2.6, 2.8 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено  відповідний  запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем  роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. 
49.          Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. 
50.          Отже неправильні чи неточні записи відомостей про роботу можуть бути виправлені. У Інструкції не сказано що неправильні чи неточні записи відомостей про роботу у трудовій книжці є підставою для неврахування відповідних записів у трудовий стаж особи.
51.          Відповідач у разі виявлення неточностей чи неправильних записів мав можливість надати позивачу необхідну допомогу у цьому, звернути увагу на такі записи.
52.           Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.
53.          Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, посилався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
54.          Суд правомірно зазначав що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
55.          У касаційній скарзі представник відповідача не посилається на конкретні обставини та переконливі мотиви прийняття оскаржуваного рішення.
56.          Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
57.          Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що в межах доводів касаційної скарги судами попередніх інстанції не допущено порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.
58.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
59.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, суд, -          
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №280/4057/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                                     М.В. Білак 

 О.А. Губська 

                                                                                                    О.В. Калашнікова