КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 372/563/20                                                                                  Головуючий у І інстанції Висоцька Г.В.
Провадження №22-ц/824/3176/2021                                                         Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
17 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
УСТАНОВИВ:
 
у лютому 2020 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з  ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. 
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. 
Позивач зазначала, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, у зв`язку із чимпросила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей до їх повноліття в розмірі по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення до суду з позовом.
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати у відшкодування судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. на користь Державної судової адміністрації України.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, а саме зазначено дату народження ОСОБА_3 «» ІНФОРМАЦІЯ_3 «ІНФОРМАЦІЯ_3».
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом, а також і на час ухвалення судом оскаржуваного рішення, він добровільно та систематично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей, шляхом безпосередньо передачі коштів або перерахування на картковий рахунок позивача грошових коштів в сумі щонайменше 2000 грн. двічі кожного місяця, що підтверджується відповідними розписками позивача та копіями платіжних доручень. Таким чином, на думку відповідача, спір між сторонами щодо матеріального утримання дітей відсутній. Ухвалюючи рішення по даній справі, суд першої інстанції належним чином не перевірив, в чому полягає порушення прав позивача, за яким вона звернулась до суду.
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Штепа Р.П. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувавти рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові ОСОБА_2 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із положень ст. ст. 182, 183 СК України, врахував, що платник аліментів інших утриманців немає, є особою працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, у зв`язку із чим прийшов до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача на користь позивача  аліментів на утримання дітей в розмірі по 1/6 частині усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину. 
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2  та  ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Обухівського районного суду від 28 вересня 2017 року було розірвано (а.с. 7). 
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8-9).
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Української міської ради № 153 від 08 жовтня 2019 року, неповнолітні діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні (а.с.10). 
Діти сторін навчаються в Українській спеціалізованій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Обухівської районної ради Київської області, що підтверджується відповідними довідками № 301 та № 302 від 02 жовтня 2019 року (а.с.11-12).
Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
За положеннями ст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно ст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Згідно з ч. 3 ст. 181 СКаліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При розгляді даної справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що діти проживають разом із матір`ю за місцем її проживання.
Факт звернення позивача до суду із даним позовом свідчить про те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів.
Із довідки від 15 вересня 2020 року вих. №50 вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Трипільський пакувальний комбінат» на посаді старшого машиніста автоматизованої лінії з виробництва гофроящика з 29 квітня 2004 року (а.с. 42).
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач є здоровою особою, працездатного віку, працюючою, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що після розірвання шлюбу він систематично добровільно приймав участь у матеріальному утриманні дітей, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як підстава для скасування судового рішення про стягнення аліментів, оскільки відповідно положень ст. 180 СК Україниостанній виконував свій батьківський обов`язок. Зазначене не позбавляє права позивача ОСОБА_2 , з якою проживають діти, вирішити питання про стягнення аліментів на підставі судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують правильних висновків суду.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 18 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач                                                       Д.О.Таргоній
 
Судді:                                                                         С.А. Голуб
 
                                                                                    Н.В. Ігнатченко