Ухвала
Іменем України
23 березня 2021 року
м. Київ
справа № 212/1254/16-к
провадження № 51-5197ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2020 року щодо нього, з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішеннями та просить про їх перегляд у касаційному порядку, попередньо поновивши йому строк на касаційне оскарження. 
Суть доводів засудженого у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження зводиться до того, що 25 травня 2020 року Дніпровським апеляційним судом було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, на проголошенні повного тексту 29 травня 2020 року він присутній не був, копії даного рішення йому судом надіслано не було і з мотивами прийнято рішення він зміг ознайомитися лише після того, як 15 грудня 2020 року звернувся із заявою про видачу копії даної ухвали.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому виходячи з наступного.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене                     ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу Дніпровського апеляційного суду було ухвалено 25 травня 2020 року. При проголошенні судом даного рішення засуджений ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні, під вартою не утримувався. 
Тобто, за змістом статті 376 КПК дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на касаційне оскарження. Таким чином, строк на касаційне оскарження судових рішень для                       ОСОБА_4 обчислювався з дня оголошення саме резолютивної частини вказаної ухвали. Отже, тримісячний строк касаційного оскарження для нього закінчився 26 серпня 2020 року.
Однак до суду касаційної інстанції засуджений звернувся 15 березня 2021 року (згідно з відміткою трек-номера поштового відправлення № 5002906672562), тобто із суттєвим пропуском трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень, що ним не заперечується з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Однак наведені в клопотанні засудженого обставини не перебувають за межами волевиявлення особи, а тому їх не можна визнати поважними, та такими, що об`єктивно перешкоджали засудженому в реалізації його права на касаційне оскарження судових рішень у порядку та строки визначені законом.
Посилання засудженого на те, що повний текст ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2020 року він отримав лише після звернення до суду 15 грудня 2020 року і зміг ознайомитися з мотивами прийнятого рішення не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не пов`язує початок перебігу такого строку із часом отримання ним копії даної ухвали, якщо він був присутнім під час судового засідання і не перебував під вартою. 
Жодних інших обґрунтованих та підтверджуючих об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, засудженим не наведено. А тому підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження вищезазначених судових рішень колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Жовтневого районного суду                           м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 листопада 2018 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2020 року щодо нього.
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                ОСОБА_3