Справа № 381/2718/20                                                           Головуючий в суді І інстанції - Буймова Л.П.
Провадження № 33/824/1210/2021                                Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
11 березня 2021 року                                                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., за участю: іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , його представника - адвоката Глядика Б.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області  від 07 грудня 2020 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області  від 07 грудня 2020 року провадження у справі про притягнення 
                 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який    
                проживає за адресою: АДРЕСА_1 
 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.  
            В обгрунтування мотивів прийнятого рішення суддя місцевого суду послався на те, що на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю.
В апеляційній скарзі інший учасник ДТП ОСОБА_1 указав на те, що постанова судді Фастівського міськрайонного суду Київської області  від 07 грудня 2020 року винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд при винесенні постанови ухилився від з`ясування фактичних обставин справи , не дослідив і не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому просив постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.  В обгрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що питання встановлення вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП прямо впливає на його права як потерпілого та на можливість отримати в подальшому відшкодування завданої шкоди. Зазначив, що закриття справи у зв`язку з закінченням строків  накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи з нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що вказує на необхідність визнання вини. Вважає, що наявними матеріалами справи вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доводиться.
                    Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається із постанови, суддею місцевого суду були зроблені висновки про закінчення строку накладення адміністративного стягнення, необхідність закриття провадження у справі без визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124  КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Як слушно зазначено у апеляційній скарзі, при розгляді справи суддею вимоги ст.280 КУпАП не були дотримані, зокрема, не було з`ясовано питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
З матеріалів справи випливає, що фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_2 , не відбувся,   судове рішення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не прийняте, чим допущене істотне порушення процесуального закону.
З урахуванням викладеного, постанову судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня  2020 року щодо ОСОБА_2 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. Апеляційна скарга ОСОБА_1   у цій частині є обґрунтованою і у цій частині підлягає до задоволення.
Вирішуючи питання про рух справи після скасування постанови суд враховує наступне. У апеляційній скарзі  іншого учасника ДТП ОСОБА_1 порушене питання про ухвалення нової постанови про визнання вини ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із закриттям провадження у справі із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Між тим суд вважає, що підстави для ухвалення зазначеного рішення судом апеляційної інстанції відсутні. Аналіз положень ст.ст. 26 і 27 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у поєднанні із положеннями п.20 ч.1 ст. 3 та Глави 31 КПК України дають підстави стверджувати те, що до компетенції апеляційного суду віднесено перегляд рішень судів першої інстанції у межах обставин, які були предметом розгляду у суді першої інстанції. Тобто, судове рішення ухвалене у першій інстанції судом апеляційної інстанції може переглядатись лише щодо тих обставин, які досліджувались у суді першої інстанції, щодо яких суд першої інстанції зробив відповідні висновки, надавши цим висновкам відповідної процесуальної форми у формі судового рішення. За умови не дослідження певних обставин у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити щодо цих обставин рішення по суті, оскільки вчинення таких дій виходить за межі компетенції апеляційного суду, як суду уповноваженого на перевірку законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції викладених у судовому рішенні.
Як вбачається із постанови судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня  2020 року ухваленої щодо  ОСОБА_2 ,  питання щодо наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення у ході судового розгляду не досліджувалось та будь-яких рішень із цього приводу суддею не ухвалювалось. Це указує на неможливість ухвалення відповідного рішення судом апеляційної інстанції.
За цих обставин постанова судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня  2020 року щодо  ОСОБА_2  не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду справи у суді першої інстанції.  
Керуючись ст. ст. 245, 280, 283, 294 КУпАП, суд,
 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Фастівського  міськрайонного суду Київської області від 07 грудня  2020 року щодо  ОСОБА_2  скасувати.
Призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                       О.П. Свінціцька