Номер провадження: 33/813/1376/20
Номер справи місцевого суду: 495/4147/20 
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Князюка О.В., за участю секретаря -Бикової К.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєва Павла Олеговича на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
II. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 23 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васильєв Павло Олегович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанову суду першої інстанції вважає необґрунтованою, незаконною, та такою що підлягає скасуванню. Підставами для скасування є явна невідповідність висновків, викладених у постанові суду першої інстанції обставинам справи, які суд визнав встановленими, та односторонність доказів, що викликає сумнів в неупередженості суду.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції передчасно та незаконно визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, належним чином не дослідивши докази у справі та повністю не з`ясувавши всі обставини.
ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства, а саме:
-суд першої інстанції не врахував, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами, які б дійсно свідчили про його винуватість
-суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови про закриття провадження у справі у спосіб, що не передбачений законом, встановив винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності законних підстав для цього.
У судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.
ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.
Так, статтею 124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.п. 1.1)
Учасниками дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.п 1.3).
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (п. 13.3 Правил дорожнього руху України)
З матеріалів справи вбачається наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 17.06.2020 року о 20:30 годині по вул. Кишинівська в м. Білгород-Дністровський, Одеська область, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Audi TT, д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на праве узбіччя в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mazda, д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду та показав на право. Від удару автомобіль Audi відкинуло в стовп телефонного зв`язку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 14.07.2020 р. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР.
Вказані обставини справи також підтверджуються даними схеми місця ДТП, а також даними письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Також апеляційним судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 про виклик та допит свідків.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили свої письмові показання, надали докладні свідчення щодо обставин ДТП.
Водночас ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавали протилежні свідчення, а саме наполягали на тому, що водій автомобіля марки Mazda, д/н НОМЕР_2 рухався у зустрічному напрямку та не ввімкнувши лівий поворот розпочав відповідний маневр.
Вирішуючи питання показанням якого свідка надати перевагу, слід виходити із наступного.
Пункт 2.10 ПДР зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди вчинити певні дії, зокрема, встановити очевидців події.
Зважаючи на те, що про наявність свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_1 не вказував під час оформлення матеріалів ДТП та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначив про існування свідків і у свої заяві ім`я на начальника УПП про притягнення до відповідальності водія «Mazda», апеляційний суд має обґрунтовані сумніви щодо достовірності показань ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..
В той же час, підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є очевидцями події, були опитані працівниками поліції на місці ДТП, надали аналогічні пояснення, не має, при цьому причини ймовірної обмови з боку свідків апелянтом не наведені. 
Крім того, розташування транспортних засобів, що відображено у схемі місця ДТП, та характер пошкодження автомобілів, зафіксованих фототаблицею, вказують на переконливість версії події, яка викладена саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
З листа Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області від 01.10.2020 року за №42/В-65 вбачається, що гр-н ОСОБА_1 надав до Білгород-Дністровського відділу поліції заяву про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При проведенні перевірки встановлено, що 17.06.2020 року в м. Білгород-Дністровському по вул. Кишинівська, 285 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю а/м «Мазда-626», д/з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та а/м «Ауді», д/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Повідомлення зареєстровано до ЖЄО за №8477 від 17.06.2020 року та доручено на розгляд ст. слідчому СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. Після розгляду матеріалів ДТП ст. слідчий Бідюк надав сектору реагування патрульної поліції висновок про притягнення до адміністративної відповідальності винуватця ДТП. При вивченні доданих до висновку матеріалів з боку водія а/м «Ауді», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 12.3. ПДР, за що відносно гр. ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол ДПР18№441392 від 14.07.2020 року.
Порушень ПДР з боку гр. ОСОБА_2 згідно матеріалів справи не вбачається. 
Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про доведеність винуватості ОСОБА_1 в його вчиненні.
Апеляційний суд критично ставиться до посилань апелянта ОСОБА_1 на той факт , що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом.
Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, то такі доводи є безпідставними з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 2 ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов як: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З огляду на зазначене, закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.
При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі прийняття постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено вину ОСОБА_1 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги належними та допустимими доказами не підтверджено та є припущеннями особи що притягується до адміністративної відповідальності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, та суд не може припускати, що певну обставину доведено.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, а тому рішення районного суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення, є законним та обґрунтованим.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєва Павла Олеговича - залишити без задоволення
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                 О.В. Князюк