Постанова
Іменем України 
23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 754/10422/16-к
провадження № 51-3917км20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання       ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 
представника особи, в інтересах   
якої подано заяву                              ОСОБА_6 ,
захисників                                          ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
засудженого                                       ОСОБА_10 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , представника особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2004 року, зі змінами, внесеними відповідно до ухвали Верховного Суду України від 01 грудня 2005 року, засуджено ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 кожного, за п. п. «а», «г», «ж», «з», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.), ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції 2001 р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, ОСОБА_13 за п. п. «а», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.), ч.1 ст. 396 КК України (в редакції 2001) на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Адвокат ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_10 звернулися до Деснянського районного суду м. Києва із заявами про перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами щодо засуджених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . В подальшому, адвокатами  ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 було подано доповнення до заяви ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду щодо ОСОБА_11 .
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року в задоволенні вказаних заяв з доповненнями було відмовлено.
Ухвалою Київського апеляційного суду  від 22 червня 2020 року апеляційні скарги  засудженого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , представника особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 залишено без задоволення.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_10 та  захисник ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 та представник особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 просять скасувати судові рішення і призначити новий розгляд за заявою захисника та засудженого про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.Вважають рішення судів необґрунтованими та такими, що постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначають, що суд першої інстанції поверхнево розглянув заяву та належним чином не дослідив всіх наведених у ній доводів. Вказують, що під час розгляду заяви суд першої інстанції фактично проігнорував висновок експертів комісійної судово-медичної експертизи №87 від 05 листопада 2015 року в якому встановлені такі обставини, які повністю спростовують матеріали обвинувачення та котрий і є нововиявленою обставиною, а висновки судів щодо його спростування є формальними. Окрім того, адвокат ОСОБА_9 та представник особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 стверджують, що суд першої інстанції невмотивовано відмовим  у задоволенні всіх клопотань, які подавалися останньою на підтвердження  чи спростування обставин, з`ясування яких було важливим  для справи.
 
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційні скарги не надходило.
У судовому засіданні захисники, засуджений та ОСОБА_6 підтримали подані скарги, прокурор заперечував проти їх задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявників, захисників та прокурора, перевіривши матеріали провадження, наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи касаційних скарг про порушення судом першої інстанції порядку здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеного у кримінальному процесуальному законі, є неспроможними з огляду на таке. 
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Згідно з вимогами ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими, зокрема, є штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням, вироком суду, що набрав законної сили або викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю суду; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.   Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Так, на  обставину, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла  бути відома суду та особам, які звертаються з заявами, під час судового провадження, було зазначено висновок експертів комісійної судово - медичної № 87 від 05 листопада 2015 року. Даний висновок стороною захисту був отриманий після ухвалення вироку щодо засуджених і набранням ним законної сили та, на їх думку, повністю спростовує висновки проведених по справі експертиз, які було покладено в основу обвинувального вироку щодо засуджених.
За рішенням суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, у задоволенні заяви сторони захисту про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено, у зв`язку з тим, що вказана у заяві обставина в розумінні ст. 459 КПК України не є нововиявленою, оскільки наданий стороною захисту висновок експертів комісійної судово-медичної експертизи  ґрунтується на досліджених нею доказах (висновках експертів судово - медичних експертиз та інших письмових доказах), що були наявні в матеріалах справи, а тому були відомі суду на час вирішення кримінальної справи.
З вказаними висновками судів про те, що поданий стороною захисту висновок експертної комісії не може вважатися нововиявленою обставиною, погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначає, що звертаючись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, він не заперечував правильність висновків експертів, а лише посилався на обставини, які не були відомі суду на час  судового розгляду при ухваленні судового рішення і, які  самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, при цьому обставиною, яка не була відома суду на час судового розгляду, він вказав – наданий ним висновок експертів комісійної судово-медичної експертизи, який спростовує  висновки проведених по справі експертиз. Таким чином, виходячи зі змісту  заяви, колегія суддів  вважає, що не зважаючи на те що захисник вказує як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачену п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, проте за своїм змістом зазначена обставина та доводи викладені у касаційній скарзі вказують на неправильність висновків проведених по справі судових експертиз.
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України однією з нововиявлених обставин визначено неправильність висновку експерта.
Своєю чергою, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України серед процесуальних джерел доказів виокремлено висновок експерта. Таким чином, за своєю правовою природою наданий суду першої інстанції  висновок експертів комісійної судово-медичної експертизи є новим доказом.
Термін «нові докази» (за умови, якщо такі нові відомості наділені  такими властивостями доказу як належність, допустимість та достатність) означає, по-перше, вони не фігурували раніше, містять такі відомості, яких немає у матеріалах кримінального провадження, з ними не ознайомлені учасники судового провадження, відтак, суд нижчого рівня не використав їх для обґрунтування своїх висновків та ухвалення рішення, а, по-друге, такі докази не завжди повинні бути новими та невідомими суду першої інстанції. Може виявитися, що подані учасниками судового провадження докази, суд нижчого рівня безпідставно не дослідив або ж дослідив з порушенням встановленої законом процедури. В такому випадку учасники судового провадження вправі подати до суду апеляційної інстанції нові докази або заявити клопотання про їх витребування. Крім того, у ч. 3 ст. 404 КПК України йдеться і про можливість суду апеляційної інстанції дослідити і оцінити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції.
Отже не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами виявлення після ухвалення такого рішення доказів, які підтверджують або спростовують факти, досліджені судом. Нові докази можуть слугувати підставою для перевірки судового рішення в апеляційному порядку, але не у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами.
Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами є компромісним вирішенням конфлікту двох концептуальних підходів – необхідності виправлення допущеної судової помилки, що демонструє ефективність системи кримінальної юстиції, та забезпечення стабільності й непохитності судового рішення, що набрало законної сили, тобто додержання принципу правової визначеності.
При цьому провадження за нововиявленими або виключними обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення ? повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення (наприклад, для перекваліфікації діяння, пом`якшення чи посилення покарання), а з метою виправлення специфічних за своєю природою судових помилок. Провадження за нововиявленими або виключними обставинами, будучи самостійною формою оскарження й перевірки судових рішень, жодним чином не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма перевірки судових рішень не може мати резервного значення щодо апеляційного та касаційного проваджень.  
Окрім того, нововиявлені обставини, будучи юридичними фактами, вказують на специфічні правозастосовчі помилки під час кримінального провадження, що пов`язані з особливими способами їх встановлення. 
Неправильний висновок судового експерта як одна з нововиявлених обставин  (п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України) повинний бути установлений шляхом: 1) ухвалення та набрання законної сили вироком суду першої інстанції, в якому констатовано умисне перекручення суті проведених експертом дослідів, якщо висновки, яких він дійшов, явно суперечать фактам, встановленим ним же при експертному дослідженні, умисне заперечення встановлених фактів, умисну неправильну оцінку цих фактів, умисне приховування відомостей про факти; 2) постановлення та набрання законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, за неможливості ухвалення обвинувального вироку; 3) винесення постанови дізнавачем, детективом НАБУ, слідчим, прокурором про закриття кримінального провадження, за неможливості ухвалення обвинувального вироку.
Таким чином, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, разом з відповідною заявою суду необхідно надати належне підтвердження того, що висновки експертиз, які покладені в основу вироку є завідомо неправдиві або  неправильні внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.
Окрім того, виходячи із вищезазначеного, беручи до уваги те, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю природою не є повторним розглядом справи по суті, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей, то колегія суддів вважає, що судом цілком законодавчо обґрунтовано відхиллено клопотання заявників про дослідження доказів по справі. За вказаних обставин, доводи касаційних скарг адвоката ОСОБА_9 та представника особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 про безпідставне відхилення судом їх клопотань про повторне дослідження доказів є неспроможними.
Отже, суд першої інстанції,  перевіривши обставини, на які посилалися заявники, з дотриманням вимог статей 459, 466, 467 КПК України належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов правильного висновку, що обставини, на які посилаються в своїх заявах заявники, як на підстави скасування вироку Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2004 року, не є нововиявленими в розумінні вимог ст. 459 КПК України. Таким чином, судове рішення суду першої інстанції є вмотивованим і обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Апеляційні скарги представника особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_10 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , доводи яких аналогічні за змістом доводам викладеним у касаційних скаргах, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який, з наведенням мотивів спростування, визнав їх неспроможними. Ухвала апеляційного суду мотивована належним чином та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
 
ухвалив:
 
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року залишити  без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_11 , представника особи, в інтересах якої подано заяву – ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_9 - без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3