ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/325/21 Справа № 205/6897/17 	  	  Головуючий у першій інстанції: Скиба С. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

23 жовтня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500364136 від 18 квітня 2013 року на суму 11080,00 гривень. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №500364136 від 18 квітня 2013 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу, у відповідності до якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач отримала кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, в зв`язку з чим станом на 10.10.2016 року (день переходу права вимоги до позивача) наявна заборгованість в сумі 29708,80 грн., а саме заборгованість за кредитом - 10823,04 грн., заборгованість по процентам та комісією - 7185,76 грн., пеня, штраф, неустойка - 11700,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 29708,80 грн. та судові витрати.
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи, а також письмовою розпискою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 24.11.2020 року (а.с. 194). Заява адвоката Малюк О.П. від 25.01.2021 року про відкладення розгляду справи через зайнятість її в інших судових засіданнях є необґрунтованою, адже заявником не надано будь-яких доказів наявності у неї повноважень на представництво осіб у таких справах, як і не надано оригіналів, або належним чином завірених судових повісток про виклик до суду в інші судові засідання. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 18 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №500364136, відповідно до якого банк надає позичальнику, а позичальник приймає кредит в сумі 11080,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 0,01 річних з датою остаточного повернення кредиту 19.04.2016 року (а.с. 7). 
Згідно пункту 2.6 кредитного договору №500364136 від 18.04.2013 року порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договорам та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору та його невід`ємною частиною (а.с. 8). 
Пунктом 2.8 кредитного договору №500364136 від 18.04.2013 року погоджено комісійну винагороду банку, зокрема, за управління кредитом 2,75 від суми кредиту (без ПДВ). Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті розраховується від суми кредиту, та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього договору. 
Відповідно до пункту 3 кредитного договору №500364136 від 18.04.2013 року всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору врегульовуються Розділом 2 «Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «АльфаБанк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2129 від 17 липня 2012 року; вказані в цьому пункті «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» є невід`ємною частиною цього Договору та визначають інші істотні умови цього Договору, зокрема, але не виключно порядок і умови нарахування процентів за користування Кредитом, умови здійснення платежів, умови настання відповідальності за неналежне виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом та/або інших платежів, що вказаній в цьому Договорі, а також будь-які інші умови, необхідні для врегулювання відносин між позичальником та банком.
За змістом пункту 4 кредитного договору №500364136 від 18.04.2013 року позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього договору та/або інших платежів за Договором сплатити банку штраф у розмірі:
- якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 20000,00 гривень - 150,00 гривень за перший прострочений платіж, та 350,00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж;
- якщо сума кредиту від 20000,01 до 50000,00 гривень - 200,00 гривень за перший прострочений платіж, та 500,00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж;
- якщо сума кредиту більша 50000,01 гривень - 300,00 гривень за перший прострочений платіж, та 700,00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим Договором, визначені Сторонами у Розділі № 2 цього Договору.
В пункті 5 кредитного договору №500364136 від 18.04.2013 року зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що (2) він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення; що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2129 від 17 липня 2012 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний. 
Згідно пункту 24 Розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», що затверджені Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2129 від 17 липня 2012 року, сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 років; вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності (а.с. 75-77). 
Відповідач отримала платіжну карту та запечатаний ПІН-код для користування картою 18 квітня 2013 року, що підтверджується копією розписки ОСОБА_1 від 18.04.2013 року (а.с. 10). 
На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію договору факторингу, що укладався 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», за умовами якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язується відступити ТОВ «Дата Майнінг Груп» свої права грошової вимоги до боржників за кредитним договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору (а.с. 16-17). 
За змістом пункту 1.3 вказаного вище договору факторингу, право вимоги вважається відступленим ТОВ «Дата Майнінг Груп» в день отримання ПАТ «Альфа-Банк» грошових коштів від ТОВ «Дата Майнінг Груп» у строки та в порядку передбаченому п. 3.2 цього Договору, що підтверджується підписанням Акту прийому-передачі прав вимоги за формою, наведеною у Додатку №2 до договору. 
08 грудня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» укладено додаткову угоду №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, якою, зокрема, викладено пункт 3.2 договору в наступній редакції: ТОВ «Дата Майнінг Груп» зобов`язаний передати в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» грошові кошти в розмірі 145460285,97 грн., шляхом перерахування їх 08.12.2014 року на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 18). 
Вказаною вище додатковою угодою від 08.12.2014 року погоджено також Додаток №1 та Додаток №2 до договору викласти в новій редакції, що є додатком №1 та Додатком №2 до даної додаткової угоди. 
Ні місцевому, ні апеляційному судам позивачем не надано копій  вищевказаних Акту прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу від 30.09.2014 року, що укладався між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», та Додатку №1 і Додатку№2 (Перелік боржників за кредитними договорами) до додаткової угоди від 08 грудня 2014 року №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, що укладалась між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп». 
Також позивачем представлено копію договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, що укладався між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Дата Майнінг Груп» за плату, а ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і останнє набуває права вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору (а.с. 19-21). 
Згідно копії акту приймання-передачі Реєстру боржників від 10.10.2016 року до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, укладеного між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Дата Майнінг Груп» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало вправо вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку №1-1 до договору (а.с. 22). 
Відповідно до витягу з Додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, в перелік договорів, які передавались за вказаним вище договором факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, входить також кредитний договір №500364136 від 18.04.2013 року, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 (а.с. 23). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, станом на 10.10.2016 року за кредитним договором №500364136 від 18.04.2013 року позивачем нарахована заборгованість в сумі 29708,80 грн., а саме заборгованість за кредитом - 10823,04 грн., заборгованість по процентам - 3,00 грн., комісія - 7182,76 грн., штраф - 11700,00 грн. (а.с. 8, 183). 
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. 
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). 
Зі змісту статей 512, 1077 ЦК України вбачається, що законодавцем проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. 
З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.
З частини 1 статті 1077 ЦК України та частини п`5 статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором. 
Колегія наголошує, що ні місцевому, ні апеляційному судам позивачем не надано копій вищевказаних Акту прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу від 30.09.2014 року, що укладався між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», та Додатку №1 і Додатку№2 (Перелік боржників за кредитними договорами) до додаткової угоди від 08 грудня 2014 року №1 до договору факторингу від 30.09.2014 року, що укладалась між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп». 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справу доказам, у їх сукупності; встановивши ненадання позивачем належним та допустимих доказів підтвердження факту переходу прав вимоги за кредитним договором №500364136 від 18 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (позичальник), від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Дата Майнінг Груп», - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог саме з наведених вище підстав, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено, що саме він є належним позивачем (кредитором) за вказаним кредитним договором №500364136 від 18 квітня 2013 року.  
Колегія також звертає увагу, що у наданій позивачем суду копії договору факторингу від 30.09.2014 року відсутня сторінка 2 цього договору (а.с. 16-17). 
Клопотань про витребування доказів судом - учасниками справи не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання. 
На викладене місцевий суд уваги не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. 
Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи до уваги неправильне застосування норм матеріального права, колегія приходить до висновку про наявність підстав для виходу за межі апеляційної скарги та необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» – задовольнити частково. 
Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року – змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді