СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р.                                                                        Справа №905/1203/18  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя  Склярук О.І.,
при секретарі судового засідання Стойки В.В.,
представники учасників справи:
від відповідача – Гінінгер А.А., свідоцтво серія ЧЦ №000461 від 27.12.2019, довіреність № б/н від 06.01.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (вх.№457Д від 05.02.2021) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2021 у справі №905/1203/18 (м. Харків, суддя Лейба М.О., повний текст ухвали складено 20.01.2021),
за скаргою Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область б/н від 28.12.2020,
на бездіяльність державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого документа у справі №905/1203/18,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТХОЛДІНГ», с. Волнухине, Лутугинський район, Луганська область,
до відповідача Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область,
про стягнення 24434795,02 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Господарського суду Донецької області знаходилась справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТХОЛДІНГ», с.Волнухине, Лутугинський район, Луганська область до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 24434795,02грн.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.10.2018, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2019, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТХОЛДІНГ» до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення 24434795,02грн., задовольнено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24434794,70грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 366521,92грн. В решті позовних вимог відмовлено.
05.02.2019 Господарським судом Донецької області видано наказ на виконання вказаного рішення.
28.12.2020 на електронну адресу Господарського суду Донецької області надійшла скарга Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область б/н від 28.12.2020 на бездіяльність державного виконавця.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.01.2021 відмовлено у задоволені скарги Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м. Маріуполь, Донецька область б/н від 28.12.2021 на бездіяльність державного виконавця.
Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2021 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця; прийняти нову ухвалу про задоволення скарги ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» б/н від 28.12.2021 на бездіяльність державного виконавця, а саме:
- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Надії Сергіївни щодо не прийняття постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків);
- зобов`язати державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Надію Сергіївну усунути порушення шляхом винесення постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).
В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає наступне:
- суд першої інстанції, відхиляючи скаргу ПрАТ «ЄМЗ» формально зазначив про неможливість передачі виконавчого провадження, відкритого з порушенням вимог закону, проте не навів конкретних положень законодавства, які встановлюють таке правило;
- після відкриття виконавчого провадження з порушенням вимог закону державний виконавець не позбавлений права та можливості пересилання спірного виконавчого провадження за встановленою підвідомчістю; а спеціальні норми законодавства не містять особливих умов або обмежень щодо передачі виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. 
В строк, встановлений судом, від апелянта надійшла заява (вх.№2159 від 18.02.2021) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2021. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у належному порядку та розмірі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2021 у справі №905/1203/18. Призначено справу до розгляду на 11.03.2021 об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. 
Представником Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» адвокатом Гінінгер А.А. було надано суду апеляційної інстанції суду заяву (вх.№2655 від 01.03.2021) про участь у судовому засіданні, призначеному на 11.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 задоволено заяву ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» про участь його представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/1203/18, яке відбудеться 11.03.2021 об 11:00 год., у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву. Судове засідання у справі №905/1203/18, яке відбудеться 11.03.2021 об 11:00 год. ухвалено провести за участю представника ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» – адвоката Гінінгер А.А. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Від Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2792 від 04.03.2021), в якому просить відмовити апелянту у задоволенні скарги.
В обґрунтування своєї позиції по справі державний виконавець зазначає наступне:
- виконати в повному обсязі постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження №56/17/1/20 від 14.04.2020 в частині остаточного усунення порушення вимоги п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог ч.1 ст.24, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» неможливо з технічних причин, а саме неможливо скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та винести повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, оскільки відповідне можливо лише при скасуванні постанови про результати перевірки від 14.04.2020. Однак відповідне не може бути здійснене, оскільки скасування постанови про результати перевірки від 14.04.2020 неможливо, так як вона є підставою для вчинення відповідних дій;
- винесення державним виконавцем постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) неможливо, так як це є фактичним порушенням вимог Постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №56/17/1/20 від 14.04.2020;
- державним виконавцем систематично надсилаються листи ДП «Національні інформаційні системи» про усунення технічних недоліків в роботі Автоматичної системи виконавчих проваджень та можливості скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу;
- при усуненні ДП «Національні інформаційні системи» технічних недоліків Автоматичної системи виконавчих проваджень, державним виконавцем невідкладно буде вжито заходи для усунення порушення вимоги п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та вимог ч.1 ст.24, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 оголошено перерву у розгляді справи №905/1203/18 до 23.03.2021. Задоволено заяву ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» про участь його представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №905/1203/18, яке відбудеться 23.03.2021 об 11:00 год., у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.
Представники ТОВ «Інвестхолдінг» та Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, позивач отримав ухвалу суду про оголошення перерви до 23.03.2021 – 15.03.2021; Красноградський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – 16.03.2021. 
Відповідно до п.3 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників провадження у справі про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду та оголошення перерви у її розгляді на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 23.03.2021 представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст.ст.339, 341 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, діють відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2019 державним виконавцем Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Винник Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58640506 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 05.02.2019 №905/1203/18 про стягнення з ПрАТ «Єнакієвський машинобудівний завод» на користь ТОВ «ІНВЕСТХОЛДІНГ» грошових коштів в сумі 366521,92 грн.
При цьому, 14.04.2020 за результатами проведеної перевірки виконавчого провадження №58640506 заступником начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Розумним С.М. винесено постанову про результати перевірки законності даного виконавчого провадження. 
Вказаною постановою, зокрема, визнано дії державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Винник Н.С. такими, що вчинені з порушенням вимог ч.1 ст.24, ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»; визнано бездіяльність державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Винник Н.С. такою, що порушує вимоги п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язано державного виконавця, в провадженні якого перебуває зазначене у п.1 цієї постанови виконавче провадження, провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», про що повідомити Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління юстиції у строк до 23.04.2020.
Зокрема, згідно вказаної постанови, виконавче провадження №58640506 відкрито з порушенням вимог законодавства, не за місцем знаходження боржника. Встановлено, що зазначена у наказі про примусове виконання адреса боржника не відноситься до території органу ДВС, в заяві не зазначено про адресу господарської діяльності або адресу місце знаходження майна ПрАТ ЄМЗ» на території Красноградського району Харківської області. 
На виконання постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №58640506, були вжиті наступні заходи: постановами від 22.04.2020 були скасовані постанови про арешт майна боржника від 25.02.2020, від 23.04.2019.
За змістом поданої скарги представником боржника на адресу Красноградського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) була направлена заява б/н б/д про передачу виконавчого провадження №58640506 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 05.02.2019 у справі №905/1203/18. 
Однак, за твердженнями скаржника, державним виконавцем в порушення вимог розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень не винесено. Факт отримання вказаної заяви державним виконавцем не спростовано.
Вищенаведене стало підставою для звернення ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» до суду зі скаргою б/н від 28.12.2021 на бездіяльність державного виконавця. Зокрема, заявник вказує, що ПрАТ «Єнакієвський металургійний завод» звернулось до державного виконавця Винник Н.С. із заявою про передачу виконавчого провадження №58640506 за місцем знаходження боржника до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в порядку визначеному Інструкцією з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції №512/5 від 02.04.2012, проте державний виконавець не вчинив дій щодо передачі виконавчого провадження №58640506 за належністю. 
Державний виконавець зазначив, що скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання шляхом внесення відповідної постанови до програми Автоматизованої системи виконавчого провадження, якою користується ДВС - неможливо через технічні недоліки роботи функціонування програмного забезпечення. 
Суд першої інстанції, розглянувши вказану скаргу дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на те, що враховуючи перебування виконавчого провадження у статусі такого, що відкрито з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», вказане виключає можливість висновку про бездіяльність державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Винник Н.С. щодо не передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби. Крім того, суд вказав, що права та законні інтереси скаржника та кредиторів боржника даним виконавчим провадженням не порушуються, а наявність лише постанови №58640506 про відкриття виконавчого провадження, яка підлягає скасуванню не несе негативних наслідків для останніх. 
Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.
Ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), згідно п. 1 якої: Інструкція розроблена відповідно до  Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Абзацом другим пункту 6 цього розділу V Інструкції встановлено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.
Згідно з п.7 розділу V Інструкції передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.
У п.9 розділу V Інструкції встановлено, що про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.
Отже, державний виконавець не позбавлений права та можливості пересилання спірного виконавчого провадження за встановленою підвідомчістю.
Тобто, колегія суддів зазначає, що з огляду на можливість здійснення пересилання спірного виконавчого провадження за встановленою підвідомчістю, державний виконавець не здійснив усіх передбачених Законом заходів здійснення виконавчого провадження у відповідності до вимог законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.
Статтею 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.
При цьому, держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).
У справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).
Відповідно до частини першої статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) визначає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, адже як в матеріальному, так і в процесуальному аспектах, ці принципи є взаємопов`язаними. Їх зв`язок полягає у тому, принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.
Процесуальний аспект принципу пропорційності як основної засади господарського судочинства розкривається у статті 15 ГПК України, відповідно до якої, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
В практиці ЄСПЛ пропорційність розглядається як дотримання справедливого балансу між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав людини, враховуючи, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
В свої практиці ЄСПЛ застосовує вироблений ним стандартний підхід щодо перевірки обґрунтованості втручання у право заявника, а саме «триступеневий тест», при якому необхідно дати відповіді на питання: чи було втручання передбачене законом, чи мало воно легітимну мету та було необхідним у демократичному суспільстві (пропорційним) (рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017).
Тест на пропорційність включає в себе три критерії: по-перше, засіб, призначений для досягнення певної мети, повинен підходити для досягнення цієї мети (доречність), по-друге, з усіх підходящих має бути обрано той засіб, який у найменшій мірі обмежує право приватної особи (необхідність); по-третє, збиток приватній особі від обмеження її права повинен бути пропорційний публічному інтересу щодо досягнення поставленої мети (пропорційність у вузькому сенсі - принцип балансування).
З питанням про легітимність мети, що переслідується, тісно пов`язана проблема розмірності засобів, заходів чи дій, за допомогою яких вона досягається. Захід чи дія є доречними, якщо вони по-справжньому обґрунтовані і придатні для досягнення мети.
Окремим випадком недоречності заходів є положення нормативно-правових актів, що покладають обов`язки, які неможливо виконати. Ця вимога базується на відомому давньоримському принципі: nemo ultra posse obligatus est або impossibilium nulla obligatio est (Цельс, Дигести, 50.17.185), тобто «нікого не можна зобов`язати до того, що він (або ніхто) не в змозі виконати».
Таким чином, визначальним критерієм оцінки щодо цієї вимоги є принцип можливості, тобто здатність адресата виконати те, що вимагається законом. Неможливість виконання свідчить про те, що мета, на реалізацію якої спрямоване певне зобов`язання, не може бути досягнута, отже, обраний захід є непридатним.
Незабезпечення господарським судом «процесуальної» справедливості порушує справедливість процесу з точки зору прав учасників справи, що матиме свою ціну для держави, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ як джерела права, саме на державу покладається обов`язок забезпечувати виконання вимог «справедливого суду» Конвенції у кожній окремій справі (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів), § 33), а за змістом статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом в цілому для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Miroпubovs and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), § 103).
Баланс можна вважати справедливим (оптимальним) лише за умови, що обмеження, яке запроваджується, не посягає на саму сутність того чи іншого права та не призводить до втрати його реального змісту.
При цьому, судовий контроль є важливою гарантією забезпечення обов`язковості й виконання судового рішення. Це означає, що таке рішення буде виконано у встановлені законом строки, належним чином і в повному обсязі. 
Колегія суддів зазначає, що з огляду на неможливість виконання Постанови про перевірку законності виконавчого провадження від 14.04.2020, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, розгляд виконавчого провадження органом державної виконавчої служби за належною підвідомчістю повинен бути забезпечений іншим, встановленим законодавством, шляхом. Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність можливості усунути порушення триває майже рік, з квітня 2020 року. При цьому Постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження від 14.04.2020 містить припис про зобов`язання державного виконавця провести виконавчі дії, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», що в свою чергу не обмежує державного виконавця у вчиненні дій щодо передачі матеріалів виконавчого провадження за належністю.
Колегія суддів зазначає, що оскільки факт перебування виконавчого провадження за неналежною підвідомчістю є встановленим, кінцевою метою перевірки законності дії/бездіяльності державного виконавця є відновлення законності та виконання вимог законодавства стосовно здійснення виконавчого провадження за належним місцем, то відповідне порушення може бути усунуто шляхом прийняття постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі, що не заборонено чинним законодавством України. Нездійснення таких дій державним виконавцем свідчить про його бездіяльність та не досягнення кінцевої мети – можливість здійснення виконавчого провадження за належною територіальністю. 
Ч.2 ст.343 ГПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
З огляду на викладене, господарський суд вважає за необхідне задовольнити скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на бездіяльність державного виконавця в повному обсязі.
З урахуванням наведеного оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а скарга апелянта задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, п.2 ч.1 ст. 275, 276, п.1,3, 4 ч.1 ст.277, 281-284 ГПК України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2021 у справі №905/1203/18 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» б/н від 28.12.2021 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.
Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Винник Надії Сергіївни щодо не прийняття постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Зобов`язати державного виконавця Красноградського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Винник Надію Сергіївну усунути порушення шляхом винесення постанови про передачу виконавчого провадження №58640506 до Кальміуського відділу Державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02.04.2021.

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.М. Дучал  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук