ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року	Львів	Справа № 260/748/20 пров. № А/857/14445/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від третьої особи –                                        Янчій Р.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Сектору містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.09.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сектору містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської обл., треті особи без самостійних вимог на предмет спору Тячівська районна державна адміністрація Закарпатської обл., Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської обл., про визнання протиправним та скасування рішення у формі висновку щодо непогодження проекту землеустрою, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Дору Ю.Ю., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 44 хв. 08.09.2020р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 15.09.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.03.2020р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації /РДА/ Закарпатської обл., згідно висновку № 01-15.4/31 від 28.07.2018р. про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,2500 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 ; зобов`язати Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. в порядку та у строки, передбачені ст.ст.118, 186-1 Земельного кодексу /ЗК/ України, погодити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,2500 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір (Т.1, а.с.1-7).

Ухвалою суду від 30.04.2020р. залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Тереблянську сільську раду Тячівського району Закарпатської обл. (Т.1, а.с.54-55).

Відповідно до ухвали суду від 04.06.2020р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, а також витребовано від Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської обл. Генеральний план, поєднаний з детальним планом території с.Теребля, що розроблений ТзОВ «НВП» Медінжсервіс», який затверджений відповідним рішенням сільської ради (Т.1, а.с.118-120).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.09.2020р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. у формі висновку № 01-15.4/31 від 28.07.2018р. про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 ; зобов`язано Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,2500 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду; у задоволенні позову в частині решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.1, а.с.158-166).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив Сектор містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до неправильного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (Т.1, а.с.170-175).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно оскаржуваного висновку № 01-15.4/31 від 28.07.2018р. відповідачем не погоджено представлений позивачем проект землеустрою. Підставою для відмови у погодженні проекту слугувало обмеження щодо містобудівної документації, оскільки спірна земельна ділянка згідно генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля, розташована на землях загального користування (вулиця), що відповідно не відповідає вимогам містобудівної документації.
Підтвердженням цього є викопіювання з генерального плану, суміщеного з детальним планом території с.Теребля, згідно якого місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, знаходиться на землях загального користування, тобто, вулиці. Звідси, наданий відповідачем висновок виданий з дотриманням встановленого порядку і відповідно до вимог, визначених земельним та містобудівним законодавством.
Також відповідачем було надано суду викопіювання з плану зонування с.Теребля Тячівського району, що являється частиною Генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля, затвердженого VII сесією VII скликання Тереблянської сільської ради № 85 від 10.06.2016р. Дане викопіювання є належним чином засвідченим документом і відображає положення генерального плану.
Звідси, відповідач в силу приписів ч.2 ст.77 КАС України повністю довів правомірність свого рішення.

Позивачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_3 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Водночас вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив заявлений позов частково, оскільки є наявними правові підстави для його задоволення у повному обсязі (а.с.214-221).

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

По причині реорганізації Відділу капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - Сектором містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. (а.с.73-74).
Також апеляційним судом замінено в порядку ст.52 КАС України третю особу без самостійних вимог Тереблянську сільську раду Тячівського району Закарпатської обл. на її правонаступника - Буштинську селищну раду Тячівського району Закарпатської обл. (по причині децентралізації та утворення об`єднаної територіальної громади функції Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської обл. перейшли до його правонаступника Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської обл.) (Т.1, а.с.244-245).

           08.02.2021р. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 та її представника Габора В.І. про відкладення розгляду справи через необхідність витребування додаткових доказів по справі та забезпечення явки позивача до суду (Т.1, а.с.240-241).
Колегія суддів ухвалила відхилити вказане клопотання та апеляційний розгляд справи здійснювати за відсутності позивача (її представника), оскільки остання була завчасно повідомлена про час та місце розгляду справи (Т.1, а.с.209); відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; за таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача (її представника).
Стосовно витребовування додаткових доказів по справі, то представником третьої особи Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської обл. був представлений для огляду в судовому засіданні Генеральний план с.Теребля Тячівського району Закарпатської обл.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, оглянувши представлений представником третьої особи Генеральний план с.Теребля Тячівського району Закарпатської обл., колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується щодо позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Також хоча відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу містить прохання про скасування судового рішення і задоволення позову в повному обсязі, колегія суддів виходить з того, що остання апеляційну скаргу в установленому порядку не подавала, а наведені вимоги розцінює як позицію позивача по справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині судового рішення дійшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Як встановлено під час судового розгляду, рішенням восьмої сесії VII скликання Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської обл. № 113 від 26.08.2016р. «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд» надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель запасу Тереблянської сільської ради, земель, які перебувають у користуванні для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд в АДРЕСА_2 , а.с.40).
04.05.2018р. між замовником ОСОБА_1 та виконавцем ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
22.05.2018р. виконавець ФОП ОСОБА_2 подав до центру надання адміністративних послуг виготовлений та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 . 
У подальшому даний проект було передано у Відділ капітального будівництва, містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл. для отримання результату адміністративної послуги – висновку щодо погодження вказаного проекту землеустрою.
Розглянувши вказаний проект, відповідач склав висновок № 01- 15.4/31 від 28.07.2018р.. згідно якого, з урахуванням рішенням XII сесії VII скликання Тереблянської сільської ради № 184 від 04.05.2017р. та відповідно до ч.2 ст.186-1 ЗК України, ч.ч.3, 4 ст.24, п.п.1, 2 ст.25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», не погодив проект землеустрою (Т.1, а.с.12).

Також під час апеляційного розгляду з`ясовано, що спірна земельна ділянка виділена у користування позивача в 2000 році, за користування нею позивачем сплачується земельний податок (Т.1, а.с.236).

Приймаючи рішення та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не здобуто доказів на підтвердження того, що земельна ділянка згідно Генерального плану, поєднаного з детальним планом території села Теребля, затвердженого VII сесією VII скликання Тереблянської сільської ради № 85 від 10.06.2016р., розташована на землях загального користування (вулиця). 
Представлене відповідачем в обґрунтування власних доводів викопіювання з плану зонування с.Теребля Тячівського району не може бути оцінено судом як належний та допустимий доказ з огляду на відсутність відомостей щодо актуальності вказаного викопіювання.
Відповідач не довів суду правомірність оскаржуваного висновку, зокрема, не надав суду доказів того, що спірна земельна ділянка згідно Генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля Тячівського району, розташована на землях загального користування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Згідно приписів ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень відповідних органів у галузі земельних відносин, врегульовано Земельним кодексом України № 2768-III від 25.10.2001р.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено приписами ст.118 ЗК України.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно із ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Частиною 8 ст.118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Так, відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч.2 ст.186-1 ЗК України).
Згідно із ч.5 ст.186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Частиною 6 ст.186-1 Земельного кодексу України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Відповідно до ч.7 ст.186-1 ЗК України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.
Згідно з ч.8 ст.186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.
Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Згідно із ст.1 Закону України № 858-IV від 22.05.2003р. «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.
Відповідно до ст.50 цього Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Із наведеного слідує, що особи, які мають намір отримати на безоплатній основі у власність земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності, на підставі дозволу відповідного органу місцевого самоврядування здійснюють розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Розроблення такого проекту здійснюється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законодавством.
Такий проект має бути в обов`язковому порядку погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а також структурними підрозділами районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, або виконавчим органом міської ради у сфері містобудування та архітектури (у разі якщо місто не входить до території певного району) або органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури, або структурним підрозділом обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (у випадку, якщо такий орган не утворений).

Під час судового розгляду з`ясовано, що після затвердження рішенням сьомої сесії VII скликання Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської обл. № 85 від 10.06.2016р. (Т.1, а.с.39) Генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля, позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га за рахунок земель запасу Тереблянської сільської ради, земель, які перебувають у користуванні для будівництва та обслуговування жилого будинку та надвірних споруд в в АДРЕСА_2 , а.с.40).
На виконання ухвали суду першої інстанції від 04.06.2020р. Тереблянською сільською радою Тячівського району не було представлено Генеральний план, поєднаний з детальним планом території с.Теребля.
Надане відповідачем викопіювання з плану зонування с.Теребля Тячівського району, що являється частиною генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля, затвердженого VII сесією VII скликання Тереблянської сільської ради № 85 від 10.06.2016р., підлягає критичній оцінці, оскільки такий документ не завірений в установленому порядку (Т.1, а.с.42).
Водночас, відповідачем не надано відомостей щодо актуальності вказаного викопіювання та підтвердження того, що чи являється таке викопіювання з Генерального плану, поєднаного з детальним планом території села Теребля, затвердженого VII сесією VII скликання Тереблянської сільської ради № 85 від 10.06.2016р.
Також позивачем долучено до відзиву на апеляційну скаргу схему розміщення земельної ділянки ОСОБА_1 , викопіровку з плану зонування с.Теребля Тячівського району, на яких місце розташування спірної земельної ділянки є відмінним від того, яке вказано у представленому відповідачем викопіюванні з плану зонування с.Теребля Тячівського району (Т.1, а.с.223-225).
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у матеріалах справи є відсутніми докази на підтвердження того, що земельна ділянка згідно Генерального плану, поєднаного з детальним планом території с.Теребля, затвердженого VII сесією VII скликання Тереблянської сільської ради № 85 від 10.06.2016р., розташована на землях загального користування (вулиця). 
Відповідач не довів суду правомірність оскаржуваного висновку, зокрема не надав суду доказів того, що спірна земельна ділянка, згідно вказаного Генерального плану, розташована на землях загального користування, а тому такий висновок не ґрунтується на вимогах закону.

Також огляд в судовому засіданні представленого третьою особою Генерального плану с.Теребля не спростував наведених висновків суду, оскільки за результатами такого огляду не встановлено помилковості розробленого позивачем проекту землеустрою.

Вирішуючи питання щодо іншої похідної позовної вимоги - про зобов`язання відповідача погодити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з приписів п.4 ч.2 ст.245 КАС України, згідно яких у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).
У даному випадку повноваження щодо погодження проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його погодженні регламентовано ст.186-1 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у погодженні проекту землеустрою, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати погодження. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати погодження або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Такі повноваження не є дискреційними (аналогічні за змістом правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі № 2040/6320/18).
Разом з цим, зобов`язання судом відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у такому погодженні, які передбачені законом.
У свою чергу, надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого погодження без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.
Водночас, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача погодити проект землеустрою, без перевірки наявності чи відсутності усіх передбачених ЗК України підстав для відмови у погодженні такого проекту, може бути необґрунтованим та призвести до видачі такого погодження із порушенням закону.
В матеріалах справи не містяться докази, чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого погодження.
Відтак, способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно належним чином розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,2500 га у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 , з прийняття обґрунтованого рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, у цій справі відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати погодження проекту землеустрою, оскільки обставинами справи не підтверджено, що відповідачем здійснена належна і повна перевірка наявності чи відсутності підстав для надання такого погодження. При цьому, при прийнятті рішення відповідач не вправі відмовляти позивачу у наданні погодження проекту землеустрою з тих підстав, які не знайшли свого підтвердження при оцінці судом у цій справі.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 10.10.2019р. у справі № 814/1959/17, від 05.12.2019р. у справі № 806/2540/17.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Сектор містобудування та архітектури Тячівської РДА Закарпатської обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сектору містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської обл. на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.09.2020р. в адміністративній справі № 260/748/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Сектор містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 10.02.2021р.