Ухвала
24 березня 2021 року
м. Київ
справа № 205/8233/17
провадження № 61-1555ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну  скаргу   ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Новокодацька районна у місті Дніпрі рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зокрема запропоновано надати докази сплати (доплати) судового збору за подання касаційної скарги,  надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, та направити на адресу Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України,  роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.
09 березня 2021 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, до яких додано докази доплати судового збору, клопотання про поновлення строку та надана уточнена редакція касаційної скарги. 
Із наданої заявником копії довідки Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року вбачається, що повний текст оскарженої постанови від 14 грудня 2020 року складено 15 січня 2021 року, тому касаційна скарга подана ОСОБА_1 в межах строку, визначеного частиною першою статті 390 ЦПК України.
В порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в уточненій касаційній скарзі як і в первісній касаційній скарзі  не зазначені передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої  статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень із відповідним обґрунтуванням.
Одночасно, з прохальної частини уточненої касаційної скарги вбачається, що   ОСОБА_1 просить скасувати у повному обсязі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська по справі №205/8233/17 від 14 квітня 2019 року, у той час коли  в  додатках  до  касаційної  скарги  надано рішення, яке датовано 11 квітня 2019 року. 
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК Українита статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Отже, враховуючи, що заявник не зазначив конкретних підстав касаційного оскарження, наявність яких є обов`язковою вимогою до змісту касаційної скарги, Верховний  Суд  дійшов  висновку  про  те,  що  вимоги ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2021 року заявником не виконано у повному обсязі, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження та є підставою для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 неподаною та повернути її заявнику.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну  скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Новокодацька районна у місті Дніпрі рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вважати неподаною та повернути заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Є. В. Петров