УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 295/1904/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І.Г.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М

ДОДАТКОВА
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення 
у цивільній справі №295/1904/20 за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Житомирської області, про стягнення коштів 

в с т а н о в и в:

        ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення у справі додаткового рішення. Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір у розмірі 1 261,21 грн. та у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу 2 000 грн. Заяву обґрунтовував тим, що постановою Житомирського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року задоволено його апеляційну скаргу, скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено позивачу в задоволенні позову до нього. Проте, у постанові суд не вирішив питання про судові витрати, які він поніс при розгляді справи, що складаються із сплаченого ним судового збору в розмірі 1 261,21 грн. за подання апеляційної скарги та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., що підтверджується: актом прийому-передачі послуг від 29 травня 2020 року №18, дублікатом квитанції від 27 травня 2020 року №0.0.1719623775.1, дублікатом квитанції від 19 червня 2020 року №0.0.1742204874.1. 

       Відповідно до п.3 частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

       У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (частина четверта ст.270 ЦПК України).

       Із матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів (а.с.126-127). При цьому, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про судові витрати.

       Разом із тим, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була оплачена ОСОБА_1 судовим збором у розмірі 1 261,21 грн., що підтверджується дублікатом квитанції банку від 19 червня 2020 року №0.0.1742204874.1 (а.с.69).

       Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

       Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша ст.1 Закону України «Про судовий збір»).

       За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. За подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору - 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

       13 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення 1 762 грн. Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102 грн. відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Отже, за розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 мав сплатити 1 261 грн. 20 коп. (2 102 х 0,4 = 840,80 грн.; 840,80 х 150% = 1 261,20 грн.).

       Згідно з частиною першою ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У даному випадку позивачу відмовлено у задоволені позову, а тому судовий збір належить покласти на позивача. 

       Із матеріалів справи також убачається, що відповідно до ксерокопії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 01 листопада 2016 року Службою безпеки України, ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.14).

       Відповідно до пункту 13 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

       Разом із тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

       Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних із розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняних до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевірити чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі №490/8128/17 (провадження №К/9901/166/18, К/9901/30220/18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №545/1149/17 зазначено, що підстави для відступу від даної правової позиції відсутні.

Частина четверта ст.263 ЦПК України зобов`язує, зокрема суд апеляційної інстанції, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням, але, приймаючи до уваги предмет (відшкодування коштів, понесених старшим слідчим УСБУ в Житомирській області ОСОБА_2, за організаційно-технічне забезпечення розгляду кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Житомирської області його заяви) та підставу даного позову (вчинення адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку при здійсненні слідчим відділом Управління СБУ в Житомирській області досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №42018060000000022 від 22 січня 2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.2 ст.240, ч.1 ст.364, ч.2 ст.382 та ч.1 ст.388 КК України. Кримінальне провадження розпочато за зверненням голови правління ПАТ «Головинський граніт» щодо вчинення окремими працівниками ГУ НП в Житомирській області в співучасті з іншими особами зловживання службовим становищем, розтрати належного ПАТ «Головинський граніт» майна, порушення встановлених правил користування надрами, умисного невиконання судового рішення та вчинення незаконних дій з арештованим майном. Адвоката притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження. Заявник має право на відшкодування витрат, понесених за організаційно-технічне забезпечення розгляду його заяви, оскільки адвоката притягнуто до дисциплінарної відповідальності, але відповідачем у добровільному порядку йому такі кошти не відшкодовані) не можна вважати, що у даній справі позивач звернувся до суду за захистом прав, передбачених ст.ст.12,22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто з питань, які б були пов`язані з його соціальним захистом, а тому в цій справі останній не звільняється п.13 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору. За таких обставин, із позивача на користь відповідача стягується судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові (зі змісту частини другої ст.141 ЦПК України).

Разом із тим, відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановляється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як убачається із матеріалів справи ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2020 року дана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду підтримала правову позицію про те, що вимога частини восьмої ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16 квітня 2019 року в справі №817/1889/17. 

У відзиві на позову заяву від 24 березня 2020 року адвокат ОСОБА_1 - Мартинюк Дмитро Васильович зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи становить 2 000 грн. (а.с.24-25). До відзиву була додана ксерокопія договору про надання правової допомоги від 24 березня 2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Аспект» та ОСОБА_1 . Колегія суддів апеляційного суду розцінює застереження у відзиві на позовну заяву як заяву про подання відповідачем доказів щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. 

Проте, рішення Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено 27 травня 2020 року, а 02 червня 2020 року до Богунського районного суду м. Житомира надійшло клопотання ОСОБА_1 від 02 червня 2020 року про приєднання до матеріалів справи доказів про розмір судових витрат на правову допомогу із посиланням на частину восьму ст.141 ЦПК України: акт прийому-передачі послуг від 29 травня 2020 року та ксерокопія дубліката квитанції банку від 27 травня 2020 року №0.0.1719623775.1 на суму 2 000 грн. (а.с.61-63).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до 24 години.

Отже, вже після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі (27 травня 2020 року) і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою ст.141 ЦПК України (01 червня 2020 року, останній день строку, який був робочим), відповідач 02 червня 202 року подав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 2 000 грн. 

Колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк для подання ним доказів, понесених на професійну правничу допомогу витрат. При цьому в своєму клопотанні від 02 червня 2020 року відповідач не просив поновити пропущений процесуальний строк та не вказував про поважність причин його пропуску.

У зв`язку з цим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в частині вирішення питання про стягнення витрат у сумі 2 000 грн. на професійну правничу допомогу заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду. Дані докази були надані відповідачем поза межами строку, встановленого частиною восьмою ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.133,137,141,259,268,270,389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ;  АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) 1 261,20 грн. судового збору.
У частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заяву  ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст додаткової постанови складений 11 січня 2021 року