Постанова 
Іменем України 
 
18 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2610/7455/2012
провадження № 61-22394св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - Новак Наталією Юріївною , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року у складі судді Пономаренко Н. В. та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Олійника В. І., Желепи О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
 
У заяві вказувалось, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 
від 04 квітня 2005 року у справі № 2-179 задоволено позов ОСОБА_3 
до ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним та стягнення 
зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 156 689,75 грн.
 
22 червня 2005 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі вищезазначеного рішення видано виконавчий лист. 
 
28 серпня 2008 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження 
ВП № 8801401.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року 
у справі № 2610/7455/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування боргу позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму індексу інфляції в розмірі 36 038,64 грн та три відсотки річних у розмірі 14 102,00 грн.
 
У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про скасування боргу відмовлено.
 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 501,40 грн.
 
11 березня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 2610/7455/2012 про стягнення зі ОСОБА_2 
на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 50 140,64 грн.
 
19 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 на загальну сумі 206 829,64 грн. 
 
Посилаючись на те, що внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна стягувача, а саме ОСОБА_1 набула статусу нового кредитора/стягувача 
з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 04 квітня 2005 року про визнання договору оренди недійсним, за яким сума боргу становить 156 689,75 грн, та рішення Шевченківського районного суду 
м. Києва від 06 вересня 2012 року про стягнення зі ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 50 140,64 грн, ОСОБА_1 просила суд замінити стягувача ОСОБА_3 у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2005 року 
у справі № 2-179 та рішення Шевченківського районного суду м. Києва 
від 06 вересня 2012 року у справі № 2610/7455/2012.
 
До початку розгляду справи по суті до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Борисова М. П., про залишення без розгляду вимог у частині заміни стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-179 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 
156 689,75 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року клопотання ОСОБА_1 , подане представником - адвокатом 
Борисовим М. П., про залишення без розгляду частини вимог у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.
 
Заяву в частині вимог щодо заміни стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні 
№ 8801401 з примусового виконання виконавчого листа 
№ 2-179 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 156 689,75 грн залишено без розгляду.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.
 
Замінено стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 
у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року у справі № 2610/7455/2012 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 індексу інфляції в розмірі 
36 038,64 грн та трьох відсотків річних у сумі 14 102,00 грн, а також судових витрат у розмірі 501,40 грн.
 
Замінюючи стягувача у виконавчому провадженні під час примусового виконання судового рішення, суд першої інстанцій, врахувавши статтю 512 ЦК України та статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження», виходив 
з того, що ОСОБА_1 є правонаступником стягувача ОСОБА_3 
і отримала всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Новак Н. Ю., залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року - без змін.
 
Апеляційний суд, погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, виходив з того, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у грудні 2019 року представником - адвокатом Новак Н. Ю., посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 
На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 вказує, що задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд не врахував, що різниця між розміром заборгованості, стягнутої за рішенням суду, та розміром заборгованості, зазначеної в договорі про відступлення права вимоги, є підставою для відмови в задоволенні такої заяви; також зазначає, що суд не врахував, що новим кредитором не надано доказів виконання договору про відступлення права вимоги шляхом оплати первинному кредитору повної вартості прав вимоги, і це свідчить 
про невиконання договору про відступлення права вимоги і про те, що цей договір не створює юридичних наслідків для боржника; ОСОБА_1 
не довела своє правонаступництво у виконавчому провадженні, оскільки виконавчий лист, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року у справі № 2610/7455/2012 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 індексу інфляції в сумі 36 038,64 грн, трьох відсотків річних у розмірі 14 102,00 грн та судових витрат у розмірі 
501,40 грн до примусового виконання не подавався.
 
Вирішуючи заяву, суд безпідставно не зупинив провадження у справі 
до закінчення розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.
 
Також у касаційній скарзі ОСОБА_2 , крім іншого, посилається на порушення норм процесуального права при розгляді заяви про заміну сторони 
у виконавчому провадженні, оскільки її не було повідомлено належним чином про час розгляду заяви, чим було позбавлено права на справедливий суд.
 
Позиція інших учасників справи
 
Відзивів на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, матеріали справи витребувано 
з Шевченківського районного суду м. Києва.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 
від 06 вересня 2012 року у справі № 2610/7455/2012 зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму індексу інфляції в розмірі 36 038,64 грн, три відсотки річних у розмірі 14 102,00 грн та судові витрати в розмірі 501,40 грн.
 
На виконання рішення суду 11 березня 2013 року видано виконавчий лист.
 
Відомості про відкриття виконавчого провадження у справі відсутні.
 
19 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір 
№ 1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступив, а ОСОБА_1 набула право вимоги, що вже виникло на дату укладення цього договору і належить первісному кредитору, на суму основного боргу, в тому числі за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року, у розмірі 50 140,64 грн.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких 
не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, 
що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Оскільки касаційну скаргу подано до суду у грудні 2019 року, її розгляд Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України у редакції, що діяла 
до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Статтею 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі 
і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
З викладеного, зокрема з пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, вбачається, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі 
за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження 
у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно 
до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», 
за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, 
що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, 
у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
 
Не можуть бути підставою для скасування рішень про заміну сторони 
у виконавчому провадженні доводи касаційної скарги про те, що за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Шевченківського районного суду 
м. Києва від 06 вересня 2012 року у справі № 2610/7455/2012, не відкривалось виконавче провадження.
 
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, 
в цих правовідносинах.
 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
 
Отже, правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» без заміни сторони виконавчого провадження.
 
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року 
у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).
 
Вирішуючи питання про можливість заміни сторони виконавчого провадження 
у разі відсутності відкритого виконавчого провадження, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновків, 
що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
 
Крім того, стаття 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній чітко визначено, що необхідно вчинити, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише 
у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. 
 
Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що розгляд заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні без її участі порушив право 
ОСОБА_2 на справедливий суд.
 
Статтею 442 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду 
у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. 
 
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю 
в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
 
Аналізуючи доводи касаційної скарги про те, що суд безпідставно не зупинив провадження у справі за заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні до закінчення розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, касаційний суд бере до уваги те, що звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги фактично має на меті зупинити виконання рішення суду про стягнення з боржника грошових коштів, 
що спотворює сам принцип обов`язковості виконання судових рішень 
у цивільних справах як складової права на справедливий суд та є однією 
з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони 
у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод, статтею 129-1 Конституції України, за якою суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання та пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, який до основних засад судочинства відносить обов`язковість рішень суду.
 
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове рішення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку 
з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - Новак Наталією Юріївною , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська