Номер провадження: 33/813/123/21
Номер справи місцевого суду: 522/15444/20 
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Дубрянської Н.О., адвоката Ксенофонтова Є.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, 
встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року накладено на  ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 грн. на користь держави.
Зі змісту вказаної постанови, вбачається що 27.08.2020 року о 14:50 годин ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, провулок Катаєва, 3 керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг перевезення пасажирів на міському маршруті №145 «Богдан А-091» д/н НОМЕР_1 , та перевозив пасажирів у кількості перевищеної ніж сидячих місць, чим порушив п.п.2 п 11. постанови КМУ №641 від 22.07.2020 р. 
Не погоджуючись з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначила, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав, однак пояснив, що відмова у перевезенні пасажирів, визивала обурення з боку останніх, тому він не хотів спровокувати конфлікт;
2)при розгляді справи, судом першої інстанції не з`ясовано яка кількість місць для сидіння передбачена технічною характеристикою;
3)суд першої інстанції при винесенні постанови не врахував того, що ОСОБА_1 , має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина – ОСОБА_4 не працює, у зв`язку із перенесеною операцією. Єдиним джерелом доходу сім`ї на даний час є робота ОСОБА_1 .
Посилаючись на такі доводи, представник Іоргова Є.Ф. просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Ксенофонтова Є.С., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова районного суду – залишенню без змін з наступних підстав.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку.
Так, ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06. 04. 2000 визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06. 04. 2000 карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.
Статтею 44-3 КУпАП передбачено, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Згідно п. 1 вказаної постанови (в редакції, чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення), відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р. № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626).
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 268587 вбачається, що 27.08.2020 року о 14:50 год. за адресою: м. Одеса, пров. Катаєва, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів на міському маршруті № 145 «Богдан А-091» д.н. НОМЕР_1 та перевозив пасажирів у кількості більшої ніж місць для сидіння, що передбачено реєстраційними документами, а саме з дозволеним - 22 пасажирів, перевозив - 35, чим порушив п.п. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів № 641 від 22.07.2020 року. Згідно п. 3 протоколу №33 Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Одеської обласної державної адміністрації від 14.08.2020 року на місці вчинення правопорушення встановлено «Жовтий» рівень епідемічної небезпеки.
Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ст. 44-3 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил щодо карантину людей. 
В суді першої інстанції, а також в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 проти своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не заперечував. Разом з тим пояснив, що не хотів провокувати конфлікту, а тому не міг відмовити у перевезенні більшої кількості пасажирів ніж то передбачено.
Таким чином, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації не оспорюється.
ОСОБА_1 просив суд при винесенні постанови врахувати той факт, що він має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також те, що його дружина – ОСОБА_4 не працює, у зв`язку із перенесеною операцією. Єдиним джерелом доходу сім`ї на даний час є його робота та просив визнати це правопорушення малозначним.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
В умовах пандемії та з урахуванням встановлення в Одеській області «жовтого» рівня епідемічної небезпеки правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП не можна вважати малозначним.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував фактичні обставини та характер вчиненого правопорушення, безальтернативність адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.44-3 КУпАП, дані про особу правопорушника, а також те, що застосування ст. 22 КУпАП є неможливим з урахуванням суті скоєного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, відношення правопорушника до вчиненого ним правопорушення, так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, надаючи оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ст.44-3 КУпАП, оскільки за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова