ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року 
м.Київ
справа № 815/2458/15
адміністративне провадження № К/9901/36845/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року (суддя Марин П.П.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року (головуючий суддя Турецька І.О., судді: Стас Л.В., Косцова І.П.) у справі за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Українська Рибна Компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року Приватне підприємство "Торговий дім "Українська Рибна Компанія" (далі - Підприємство, позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - Управління, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 16 квітня 2015 року №0000052207, яким позивачу визначено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (далі - ПДВ), в сумі 27 245,16 грн., в т.ч. 21 796,13 грн. - за основним платежем та 5 449,03 грн. - за штрафними санкціями.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Підприємство вказувало про безпідставність висновку контролюючого органу щодо заявлення декларантом під час декларування товару в митній декларації неправдивих відомостей про його вартість, оскільки розбіжності щодо валюти оплати мали місце внаслідок помилки, яка, до того ж, сталась не з вини позивача та була в подальшому повністю виправлена.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Управління №0000052207 від 16 квітня 2015 року.

Приймаючи такі рішення, суди, дослідивши обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшли до висновку, що вказана в експортній декларації країни відправлення ціна товару в Євро (замість заявленої декларантом в доларах США) є виключно технічною помилкою, яка була належним чином виправлена, що підтверджується документально.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, Управління звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки, просило їх скасувати і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до наступного висновку.

Судами встановлено, що 03 квітня 2012 року між Підприємством (як покупцем) та Компанією «PESQUERAS CRISMARDI S.L.» (Іспанія) (як постачальником) укладено контракт №0304/2012 dd03.04.2012, відповідно до якого постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього контракту, протягом усього строку його дії, свіжоморожену та охолоджену рибу різних видів, морепродукти та інші продукти харчування («товар»), вид, асортимент, і кількість якого зазначається у специфікаціях та/або інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контракту; товар може оплачуватись як в доларах, так і в Євро.

На виконання умов контракту Підприємством за митною декларацією від 05 грудня 2013 року №500060703/2013/006872 імпортовано на митну територію України товар за кодом згідно УКТ ЗЕД 0303781200: « 1. Риба морська свіжоморожена: хек, латинська назва: merluccius hubbsi, тушка, розмір: 0,1-0,2 кг. Дата виготовлення: 03-04.2013 р., термін придатності 24 міс при температурі зберігання -18с. Вивантажена з контейнера №MMAU1097796. Вага брутто - 28673,00 кг, вага нетто - 27571,2 кг. Фактурна вартість - 51006,72 доларів США. Відправник товару - PESQUERAS CRISMARDI S.L., AVENIDA DE MARIN, 6 BAJO36930 BUEU - PONTEVEDRA. SPAIN».

При митному оформленні товару митному органу надавались документи, перелічені у графі 44 митної декларації: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №500/2012/0000336 від 18 травня 2013 року; зовнішньоекономічний контракт від 03 квітня 2012 року; морський транспортний документ №76Е1308 від 18 жовтня 2013 року; коносамент №SEJ126084 від 23 вересня 2013 року; рахунок-фактура №229/13 від 13 вересня 2013 року; навантажувальний документ №1237 від 18 жовтня 2013 року; сертифікат відповідності №UA1.187.XO13153-13 від 15 листопада 2013 року; декларація виробника від 13 вересня 2013 року; сертифікат про походження товару загальної форми №6808233 від 02 жовтня 2013 року.

Митна вартість, заявлена декларантом, визначена за резервним методом та дорівнювала 445 160,74 грн., в зв`язку з чим при митному оформленні сплачено ПДВ в сумі 89032,15 грн., ввізне мито в розмірі 0,00 грн. (ставка мита - 0%), а товар випущено у вільний обіг.

В період з 18 березня 2015 року по 30 березня 2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління податкового митного аудиту ГУ ДФС в Одеській області Чумак О.А. на підставі наказу Управління від 12 березня 2015 року №215 проведено документальну невиїзну перевірку Підприємства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією від 05 грудня 2013 року №500060703/2013/006872, за результатами якої складено акт від 31 березня 2015 року №17/15-32-22-07-13/37060201.

Зазначеним актом встановлено порушення позивачем пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України) в частині надання недостовірних відомостей про товар, що призвело до заниження його митної вартості та несплату у повному обсязі до бюджету ПДВ у сумі 21 796,13 грн.

При цьому, виходячи зі змісту акту перевірки, свій висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань, відповідач ґрунтує на тому, що у графі 22 експортної декларації №13ЕS0036111 024066 фактурна вартість товару визначена у сумі 51 006,72 Євро, тоді як при його митному оформленні декларантом у графі 22 митної декларації від 05 грудня 2013 року №500060703/2013/006872 вартість товару зазначена в сумі 51 006,72 доларів США.

На підставі акту перевірки Управлінням 16 квітня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0000052207, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з ПДВ в сумі27   245,16 грн., з яких: за основним платежем - 21 796,13 грн. та за штрафними санкціями - 5 449,03 грн.

Не погоджуючись із прийнятим Управлінням податковим повідомленням-рішенням, Підприємство звернулось до суду з позовом у даній справі.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За змістом частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії (частина 5 статті 255 МК України).

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ж пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вже вказувалось в цій постанові, позивачем при декларуванні товару в митній декларації від 05 грудня 2013 року №500060703/2013/006872 вартість товару визначено в доларах США (в сумі 51 006,72, що за курсом НБУ на момент митного оформлення складало 445 160,74 грн.) та подано передбачені статтею 53 МК України підтверджуючі документи, у тому числі інвойс, який містить вказівку на вартість товару саме в доларах США, а митним органом за результатами митного оформлення випущено товар у вільний обіг.

Стосовно ж посилань в акті перевірки на те, що у графі 22 експортної декларації №13ЕS0036111 024066 фактурна вартість товару визначена в такій же сумі, проте в іншій валюті - Євро, то суди встановили, що це є лише технічною помилкою митного органу Королівства Іспанії.

Так, митницею Віго (Іспанія), в якій здійснювалось митне оформлення товару в режимі «експорт», 30 січня 2015 року виправлено допущену в електронній експортній декларації помилку і замінено вартість товару з Євро на долари США.

Зазначене підтверджується й листами Компанії «SUFLENORSA ADUANAS, S.L.» (Іспанія) (експортний декларант) за вих. №DUA Export №13ЕS0036111 024066 від 09 лютого 2015 року, в якому повідомлялось про виправлення митницею Віго помилки в експортній декларації, та Компанії «PESQUERAS CRISMARDI S.L.» (Іспанія) (постачальник/відправник товару) від 04 лютого 2015 року, згідно якого товар за інвойсом від 13 вересня 2013 року №229/13 був проданий Підприємству за ціною 1,85 доларів США за 1 кг й взаєморозрахунки за контрактом від 03 квітня 2012 року здійснювались в доларах США.

Також, про проведення оплати товару саме в доларах США свідчать й наявні в матеріалах справи платіжні доручення №166 від 06 вересня 2013 року (щодо перерахування на користь постачальника передплати в розмірі 10 175,00 доларів США) та №219 від 16 жовтня 2013 року (про перерахування суми 40 831,72 доларів США) на загальну суму 51 006,72 доларів США.

Враховуючи наведене вище в сукупності, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Управління №0000052207 від 16 квітня 2015 року.

Доводи ж касаційної скарги не спростовують мотивів, покладених судами в основу оскаржуваних рішень, як і не свідчать про неправильне застосування ними норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Васильєва   В.П. Юрченко