УХВАЛА

18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/21429/15
адміністративне провадження № К/9901/30161/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі №826/21429/15 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії в якому просила суд:

- визнати скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від        02 липня 2015 року (щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від                  28 квітня 2015 року №Ф-006, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06 травня 2015 року №108 Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, рішення про залишення первинної скарги без розгляду від                     25 червня 2015 року №8104/С/18-28-10-04-05-24/35/ФОП Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області) задоволеною на користь платника податків з 28 липня 2015 року;

- зобов`язати відповідачів вжити наслідків задоволення скарги позивача від 02 липня 2015 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня  2016 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Державна податкова служба України 09 листопада 2020 року звернулась з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

В обґрунтування підстав пропуску строку касаційного оскарження при поданні касаційної скарги заявник посилається на те, що копія постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року надійшла на адресу податкового органу 09 жовтня 2020 року, що підтверджується копією супровідного листа Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оскільки наведені відповідачем у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження причини пропуску такого строку визнані судом неповажними та встановлено заявнику строк на усунення недоліків, терміном у десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення строку касаційного оскарження, вказавши підстави та надавши відповідні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою у строк визначений законом.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено представнику заявника 03 грудня  2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0102931445160.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем, в межах відведеного судом строку, на адресу суду направлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам викладеним у вказаному клопотанні, суд виходить з наступного.

В обґрунтування підстав для поновлення строку касаційного оскарження відповідач вказує на наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав, передбачених статтями 44, 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку в найкоротші строки.

Так, Державна податкова служба України посилається на те, що повний текст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, згідно штемпелю на поштовому конверті, було направлено на адресу позивача                07 жовтня 2020 року, а ознайомився заявник з ним 08 жовтня 2020 року, тобто з моменту отримання поштового відправлення.

На підтвердження наведених обставин заявником надано копію поштового конверта, в якому судом апеляційної інстанції (згідно з відтиском поштового штемпелю) надіслано на адресу відповідача копію оскаржуваної постанови.

Згідно інформації розміщеної на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (www.ukrposhta.com) відправлення за номером 0102931072380, яким направлено заявнику копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, надіслано судом             07 жовтня 2020 року та вручено адресату 08 жовтня 2020 року.

Таким чином, наведені відповідачем обставини щодо несвоєчасного отримання копії постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року підтверджуються належними доказами.

Враховуючи викладене, а також положення частини другої статті 329 КАС України, згідно з якою учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, суд вважає, що підстави пропуску позивачем строку на касаційне оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом розгляду у справі №826/21429/15 є вимоги про визнання скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 02 липня 2015 року (щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28 квітня 2015 року №Ф-006, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06 травня 2015 року №108 Конотопської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, рішення про залишення первинної скарги без розгляду від 25 червня 2015 року №8104/С/18-28-10-04-05-24/35/ФОП Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області) задоволеною на користь платника податків з 28 липня 2015 року та зобов`язання відповідачів вжити наслідків задоволення скарги позивача від 02 липня 2015 року.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки колегією суддів було встановлено неправомірність первинного залишення без розгляду скарги позивача від 11 червня 2015 року, поданої до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в частині оскарження рішення Конотопської об`єднаної державної податкової служби №4091/17-02 від 21 травня 2015 року, відтак і рішення Державної фіскальної служби України від 28 липня 2015 року є частково протиправним.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не вбачається.

Суд за результатами оцінки елементів спору у справі №826/21429/15 дійшов висновку про те, що така справа є справою незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Отже, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня             2020 року, ухвалена за результатами апеляційного перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2016 року у справі щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску Державною податковою службою України строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі №826/21429/15.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у справі №826/21429/15 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії. 

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева 	
                                                                                         Р.Ф. Ханова