Справа № 161/4607/19 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/48/21  Категорія: 53 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
18 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання - Концевич Я.О.,
з участю представника відповідача - Давидова О.В.,
представника третьої особи - Дзюрило А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроферма», про відшкодування майнової шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року,

                                          В С Т А Н О В И В :
У березні 2019 року Страхова компанія звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 22.12.2017 з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої механічні пошкодження було завдано транспортному засобу «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахованому у позивача за укладеним 15 березня 2017 року із ТОВ «Євроферма» договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту №78827а7б.
Згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди № 40/1, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження під час ДТП приймається дійсним ринковій вартості автомобіля на момент дослідження, без врахування аварійних пошкоджень і становить 291756,10 грн..
Відповідно до п. 29.7 Договору страхування повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору.
Так, згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди № 40/1, вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 302039,48 грн., що перевищує 70% від його дійсної вартості на момент укладення договору 365000,00 грн. і за умовами договору визнається повною загибеллю транспортного засобу.
Розмір страхового відшкодування з урахуванням п.25.8 договору визначався наступним чином: 365000,00 грн. - 28200,00 грн. - 83200,00 грн. - 1825,00 грн. = 251775,00 грн., де: 365000,00 грн. - страхова сума згідно договору; 28200,00 грн. - знецінення ТЗ за період страхування; 83200,00 грн. - вартість залишків транспортного засобу, визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна», 1825,00 грн. - франшиза згідно договору.
На підставі зазначеного та за умовами договору добровільного страхування № 78827а7б від 15.03.2017, страхового акту № ХА 2358275 від 07.02.2018, позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 251775,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №420077 від 08.02.2018.
На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застраховано у ТДВ «СТДВ «Глобус» на підставі договору (полісу) № АК/6611587 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 100000,00 грн., франшиза 500,00 грн. і ТДВ «СТДВ «Глобус» сплачено на користь позивача 99500,00 грн. у межах ліміту відповідальності за полісом за мінусом франшизи.
Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України позивач отримав право вимоги на залишок суми, що становить 152275,00 грн., яку і просив стягнути із відповідача на його користь в порядку суброгації, а також відшкодувати судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК`АРКС» 100275 грн. майнової шкоди в порядку суброгації та 3405 грн. 68 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові. 
Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.
У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Представник третьої особи апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.
Будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив і його неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін з таких підстав.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч.2  ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до ч.16 ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. 
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає у порядку статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду.
У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Судом встановлено, що 22.12.2017 з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої механічні пошкодження було завдано транспортному засобу «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахованому у позивача за укладеним 15 березня 2017 року із ТОВ «Євроферма» договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту №78827а7б.
Згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди № 40/1, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Renault Dokker», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження під час ДТП приймається дійсним ринковій вартості автомобіля на момент дослідження, без врахування аварійних пошкоджень і становить 291756,10 грн..
Відповідно до п. 29.7 Договору страхування повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору.
Так, згідно зі звітом про оцінку вартості майнової шкоди № 40/1, вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу становить 302039,48 грн., що перевищує 70% від його дійсної вартості на момент укладення договору 365000,00 грн. і за умовами договору визнається повною загибеллю транспортного засобу.
Розмір страхового відшкодування з урахуванням п.25.8 договору визначався наступним чином: 365000,00 грн. - 28200,00 грн. - 83200,00 грн. - 1825,00 грн. = 251775,00 грн., де: 365000,00 грн. - страхова сума згідно договору; 28200,00 грн. - знецінення ТЗ за період страхування; 83200,00 грн. - вартість залишків транспортного засобу, визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна», 1825,00 грн. - франшиза згідно договору.
На підставі зазначеного та за умовами договору добровільного страхування № 78827а7б від 15.03.2017, страхового акту № ХА 2358275 від 07.02.2018, позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 251775,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №420077 від 08.02.2018.
На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застраховано у ТДВ «СТДВ «Глобус» на підставі договору (полісу) № АК/6611587 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 100000,00 грн., франшиза 500,00 грн. і ТДВ «СТДВ «Глобус» сплачено на користь позивача 99500,00 грн. у межах ліміту відповідальності за полісом за мінусом франшизи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що після виплати страхувальником страхового відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування та частковим поверненням цьому страхувальнику суми відшкодованого страхового відшкодування страхувальником, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, позивач отримав право вимоги до відповідача на залишок суми, що становить 152275,00 грн. і з урахуванням скрутного майнового становища відповідача зменшив цю суму відшкодування до 100275 грн..
Посилання в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні спору суд мав урахувати визначену звітом майнову шкоду на момент ДТП, яка становить 291756,10 грн., а не 365000 грн., на яку застраховано автомобіль - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються вище наведеними нормами законодавства.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів про те, що вартість залишків транспортного засобу, яка визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна» становить  83200,00 грн. - відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначений доказ оглянуто судом апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
У порушення наведених законодавчих вимог відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду жодного належного, допустимого і достовірного доказу про іншу вартість залишків пошкодженого транспортного засобу.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що відповідачу, при відшкодуванні ним шкоди, мало бути запропоновано забрати собі залишки транспортного засобу - відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та зменшення розміру відшкодування шкоди на підставі ч.4 ст. 1193 ЦК України.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
                                П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий - суддя 

Судді