ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15540/18                                                         Головуючий у І інстанції - Костенка Д.А.
                                                                                                                Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  01 березня 2021 року                                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
          суддів:                                                                      Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити спірну грошову допомогу, на яку вона, з огляду на наявність необхідного стажу, має право.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що на час призначення позивачці пенсії за вислугу років вона мала необхідний стаж на відповідних роботах (30 років) та набула право на отримання грошової допомоги.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції   неправильно застосував норми матеріального права. Свої доводи обґрунтовує тим, що необхідний спеціальний стаж у позивачки належними доказами не підтверджується, тому їй правомірно було відмовлено у виплаті спірної допомоги.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що з 17.08.2017 позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058- IV).
У 2017 році вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про виплату  одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, у зв`язку з наявністю в неї необхідного страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону №1058- IV (а.с. 31-33).
Листом від 26.01.2018 №2920/02/Г-2638 відповідач повідомив про можливість зарахування до стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, періодів роботи:
- з 16.08.1982 по 06.03.1984 на посаді логопеда в Шевченківському районо м. Києва;
- з 07.03.1984 по 31.12.1991 на посаді логопеда Радянського районного відділу народної освіти м. Києва;
- з 10.09.2002 по 31.07.2017 на посаді вчителя-логопеда СЗШ №87 м. Києва.
Щодо зарахування періоду роботи з 01.01.1992 по 01.10.2001 на посаді логопеда Радянського районного відділу народної освіти м. Києва, а також щодо роботи  на посаді вчителя-логопеда у період з 01.10.2001 по 09.09.2002, повідомлено про направлення  відповідних запитів до Шевченківської та Святошинської районних в м. Києві державних адміністрацій, після отримання відповідей на які буде переглянуто право на виплату грошової допомоги (а.с. 34).
У подальшому, листом від 27.09.2018 №83982/02 відповідач повідомив позивачку про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з відсутністю в неї необхідного страхового стажу (30 років) для такої виплати. Зазначив, що відповіді, які надійшли з Шевченківської та Святошинської районних в м. Києві державних адміністрацій, не підтверджують роботу за період з 01.01.1992 по 01.10.2001 на посаді вчителя-логопеда загальноосвітніх навчальних закладів. Загальний стаж для виплати грошової допомоги становить 24 роки 3 місяці 8 днів
Вважаючи відмову у виплаті грошової допомоги протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що подані позивачем докази підтверджують наявність законних підстав для врахування періодів її роботи на посаді вчителя-логопеда з 01.01.1992 по 01.10.2001 та з 01.10.2001 по 09.09.2002 для цілей виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням яких її загальний стаж  на відповідних посадах станом на 31.07.2017 становив 34 роки 11 місяців 16 днів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Так, спірні правовідносини виникли у сфері пенсійного забезпечення і стосуються правомірності відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, при цьому, спірним у даній справі є зарахування періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 01.10.2001 та з 01.10.2001 по 09.09.2002. 
Пунктом 7-1 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1058- IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону №1058- IV, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058- IV (далі - Порядок № 1191).
Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону №1058- IV, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909 від 04.11.1993. 
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058- IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону №1058- IV, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058- IV будь-якого іншого виду пенсії.
Так, записи в трудовій книжці позивачки свідчать про такі періоди її роботи:
- 06.03.1984 - призначено на посаду логопеда районного відділу народної освіти Шевченківського району м. Києва (запис №8);
- 01.10.2001 - звільнено з посади вчителя-логопеда відділу освіти Радянського району шляхом переведення на посаду вчителя-логопеда управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (запис №9);
- 01.10.2001 - призначено на посаду вчителя-логопеда управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації шляхом переводу з посади вчителя-логопеда відділу освіти Радянської районної державної адміністрації м. Києва (запис №10);
- 09.09.2002 - звільнено з посади вчителя-логопеда управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації шляхом переводу на посаду вчителя-логопеда управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (запис №11);
- 10.09.2002 - прийнято на роботу вчителем-логопедом СШ №87 порядком переведення з Святошинського району (запис №12).
Згідно з копією довідки Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.12.2017 №1334 (а.с. 26), яка додавалась до заяв позивача, остання дійсно працювала вчителем-логопедом на логопедичному пункті при СШ №41 в період з 06.03.1984 по 01.04.1986 та на логопедичному пункті при СШ №154 з 01.04.1986 по 01.10.2001 в Радянському районі м. Києва.
Згідно з копією довідки Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 05.12.2017 №2652 (а.с. 25), яка додавалась до заяв позивача, остання дійсно працювала на посаді вчителя-логопеда логопедичного пункту СШ №154 Святошинського району в період з 01.10.2001 (нак РУО. №429-к від 01.10.2001) та звільнена 09.09.2002 (нак РУО. №1030-к від 06.09.2002). Ця установа належала до комунальної власності Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва та була передана до комунальної власності Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації (№56 від 09.10.2001) і перебувала в підпорядкуванні управління освіти Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.             
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані документи підтверджують роботу позивача вчителем-логопедом на логопедичному пункті при СШ №154 у період з 01.01.1992 по 01.10.2001 в Радянському районі м. Києва та у період з 01.10.2001 по 09.09.2002 у Святошинському районі.
Обставина, що позивач працювала вчителем-логопедом при СШ №154 у вказаний період підтверджується, також, копією посвідчення №732 про присвоєння позивачу звання «Старший вчитель», в якому зазначено посаду позивача «вчитель-логопед» (а.с. 14).     
Посади вчителів-логопедів логопедичних пунктів віднесені до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                                Л.В. Губська
Судді:                                                                                                    О.В. Карпушова
                                                                                                              А.Г. Степанюк