ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи 766/4491/20
номер провадження 22-ц/819/717/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.
суддів: Бездрабко В.О.
                Приходько Л.А.
              розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пасічніченка Олега Петровича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2021 року у складі судді Войцеховської Я.В., зі складенням повного тексту 27.01.2021 року в цивільній справі №766/4491/20 за позовом ОСОБА_1  до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди
        ВСТАНОВИВ:
       16.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прокуратури Херсонської області, Державної казначейської служби України та просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду, завдану незаконними діями прокуратури у сумі 83460 гривень.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2019 року закрито адміністративне провадження стосовно нього в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, а тому представник прокуратури, незаконно обвинувачував його при здійсненні представництва протоколу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП.
Позивач вказував, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у тому, що було підірвано його особистий авторитет, так і авторитет військовослужбовця, відчував можливий ризик звільнення із лав Збройних сил України у зв`язку із можливим визнанням винуватим у скоєнні корупційного правопорушення. В обґрунтування розміру бажаної суми відшкодування моральної шкоди посилається на висновок судово-психологічної експертизи № 033-2019 від 18.04.2019р. та просить стягнути 83 460 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пасічніченка О.П. про заміну первісного відповідача Прокуратури Херсонської області на Військову прокуратуру південного регіону України.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2021 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду адвокат Пасічніченко О.П., від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що 29.01.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння корупційних правопорушень за ч.1 ст.172-7 КУпАП та за ч.2 ст. 172-7 КУпАП, за результатами розгляду 18.03.2019 року справи про адміністративне правопорушення Херсонський міський суд закрив справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, що є підставою для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. А суд першої інстанції вирішуючи спір здійснюючи посилання на норми права, не вірно застосував їх, проігнорував правові висновки Верховного суду від 05.02.2017 року у справі 640/16169/20 та Великої Палати Верховного суду від 12.03.2019 року у справі 920/715/17.
Відповідно до зазначених правових висновків здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, доведення яких покладається на позивача.
Вважає, що оскільки прокурор у судовому засіданні звинувачував позивача у скоєнні правопорушення і наполягав на його винуватості та покаранні, то саме дії прокуратури потягли незаконне обвинувачення позивача у скоєнні адміністративного правопорушення і незаконне притягнення до адміністративної відповідальності.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної казначейської служби України Бондаренко Ю. просить апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, зокрема і те, що позивачем не доведені сукупність умов, які б могли слугувати підставами для відшкодування моральної шкоди, а саме наявності неправомірних дій, шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наголошує, що спірні правовідносини не містять ознаки противоправності зі сторони відповідача (прокуратури), а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу в.о. керівника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Цупка О. з посиланням на необґрунтованість апеляційної скарги просить залишити її без задоволення.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, з огляду на положення ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову заявлена позивачем є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
              Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.   Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів справи вбачається, зокрема з постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 18 березня 2019 року, що 29.01.2019 року сектором протидії корупції Управляння захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно   ОСОБА_1  складено протокол №22/2019 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.1 ст.172-7 КУпАП (неповідомлення особою у встановлений законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів) та протокол № 23/2019 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.2 ст.172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів) (а.с. 19-26).
Вказаною постановою провадження у справі у відношенні позивача за ч.1,ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.7).
Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 на підсnаві ст.23, 1176,1173,1174 ЦК України просив відшкодувати йому моральну шкоду.
Приписами ч.1 ст. 1176 ЦК України регламентовано вичерпний перелік випадків, які слугують підставами для відшкодування державою шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173,1174 ЦК України).
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із положеннями ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»  моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові, оскільки не доведено належними та допустимими доказами в силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України винних дій відповідача.
Факт, складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеним у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі 312/262/18.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не надано доказів того, що дії представника прокуратури під час представництва в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1,2 ст.172-7 КУпАП були незаконними, що могло б бути, передбаченою ст. 1174 ЦК України підставою для відшкодування йому, заподіяної такими діями, шкоди.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погоджується й колегія суддів, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України 2004 року не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідача.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.
Є неприйнятними і доводи апелянта в частині посилання на постанову Великої Палати Верховного суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 з огляду на те, що предметом розгляду у вказаній справі були суспільні відносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди (збитків) понесеної у зв`язку з бездіяльністю органу поліції, яка полягала у не поверненні товару, після постановлення ухвали судом апеляційної інстанції на стадії досудового розслідування кримінального провадження. 
       Таким чином, фактичні обставини, які мають місце під час розгляду справи, що є наразі предметом апеляційного перегляду (складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, вимога спрямована на відшкодування моральної шкоди) і справи, яка була розглянута Великою Палатою, є різними за характером та складом фактичних обставин, а тому зазначений правовий висновок не може бути застосований в цій справі.
З огляду на вищезазначене, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, є законними та обґрунтованими.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу адвоката Пасічніченка Олега Петровича, який діє від імені  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий                               Л.В.Базіль

Судді:      В.О.Бездрабко

        Л.А.Приходько