П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3093/20	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
                                        
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.  
                                                                        -           Кравченка К.В.    
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від   23 вересня 2020 року у справі за позовом    Головного управління ДПС у Миколаївській області до    ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 36 055,49 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області    звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 36 055,49 грн. – податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на користь Головного управління ДПС у Миколаївській області.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області залишено без руху у зв`язку з пропущеним строком звернення до суду та зобов`язано позивача надати до суду заяву про поновлення строку звернення та докази поважності причин його пропуску.
Позивач в листі, на виконання ухвали від 12 серпня 2020 року, зазначив, що    вісім податкових повідомлень-рішень від 01 червня 2017 року були направлені    відповідачу 19 червня 2017 року. Проте, у зв`язку з збоєм програми вищевказані рішення були стерті з програми, тому позивач виніс податкові повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року для відображення сум ППР, що були стерті. Зазначено, що ці податкові повідомлення-рішення не відправлялись відповідачу, щоб уникнути подвійної оплати.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року повернуто позовну заяву та додані до неї матеріали через неусунення недоліків. 
На вказану ухвалу суду Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року про повернення заяви та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Пунктом    102.1    ст.    102 ПК України    передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до    ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.    133.4    ст.133    цього    Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
          Згідно з вимогами п. 102.4. ст.102 ПК України, грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості підстави стосовно ненадання належних доказів про направлення відповідачу восьми податкових повідомлень-рішень. Також, з наданих позивачем доказів надсилання та вручення податкових повідомлень-рішень неможливо визначити, коли саме їх вручено ОСОБА_1 , через нечитабельність копій опису та поштових повідомлень, у зв`язку з чим неможливо встановити перебіг строку звернення до суду із вищезазначеним позовом.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно визначив, що позивач не виконав ухвалу суду від 12 серпня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, адже Головне управління ДПС в Миколаївські області не надало за вимогою окрему заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску. 
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що ухвала підлягає скасуванню. 

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Миколаївській області – залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених    статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.