ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 р.	Справа № 480/4665/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
                позивача   ОСОБА_1 
                представника відповідача Ткаченко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми,  по справі № 480/4665/19
за позовом           ОСОБА_1      
до         Управління Укртрансбезпеки у Сумській області  ,         Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Херсонській облсті  ,         Державної служби України з безпеки на транспорті                    
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Сумській області (надалі по тексту відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту відповідач-2), Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Херсонській області (надалі по тексту відповідач-3), в якому просив суд:
- визнати протиправною і скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Сумській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №131323 від 31.10.2019 та розрахунки плати за проїзд №1038/19 від 03.10.2019 та №1039/19 від 03.10.2019, складені Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області.
Ухвалою суду від 20.11.2019 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування розрахунків плати за проїзд №1038/19 від 03.10.2019 та №1039/19 від 03.10.2019, складених Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області вiдносно ОСОБА_1 , оскільки вказана вимога не підлягає судовому розгляду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від  17.01.2020 року  відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій,  посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати  рішення  Сумського окружного адміністративного суду  від 17.01.2020 року.
Відповідач-2, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь  обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що  ФОП ОСОБА_1 є власником двох автомобілей DAF XF 105.460 державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS державний номер НОМЕР_2 та DAF XF 105.460 державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом FUEHAUF державний номер НОМЕР_4 з максимально допустимою вагою 40 т (а.с.12-15).
03.10.2019 Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці автомобільної дороги М-14 «Одеса- Мелітополь-Новозаводськ» (203 км+300м), була здійснена перевірка транспортного засобу DAF XF 105.460 державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом FUEHAUF державний номер НОМЕР_4 завантаженого кукурудзою.
Після проведеного зважування було виявлено перевищення вагових параметрів в автомобілі на одиничну вісь. За результатами зважування був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №179568 від 03.10.2019, у якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь на 2,65 т (а.с.52).
Також, 03.10.2019 Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новозаводськ (203 км + 300 м.) здійсненна перевірка транспортного засобу DAF XF 105.460 державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS державний номер НОМЕР_2 .
Після проведення зважування даного автомобіля та причепу було виявлене перевищення вагових параметрів в автомобілі на одну одиничну вісь. За результатами зважування був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №179569 від 03.10.2019, у якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень по повній масі на 1,1 т, що становить 2,75 % від нормативної ваги, а також виявлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: порушення ч.1 абз. 3 у наданні послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений дозвіл, що дає право на рух транспортних засобів з перевищенням вагових обмежень по повній масі (а.с. 50).
У подальшому, на виконання вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567) Управління, листом від 24.10.2019 №63543/35/24-19, повідомило ФОП ОСОБА_1 про те, що 25.11.2019 відбудеться розгляд справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті (а.с.54).
Позивач звернувся до Управління із заявою про перенесення розгляду справи на 31.10.2019 (а.с.56). За клопотанням позивача, розгляд справи відбувся 31.10.2019 в особистій присутності ОСОБА_1 , який був повідомлений під розписку (а.с.57). Під час розгляду справи, позивачем письмових пояснень не надано.
За результатами розгляду справи, керівником Управління Укртрансбезпеки у Сумській області винесено припис №0181410 щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт (а.с.52), а також постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу № 131323 від 31.10.2019, за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.51).
31.10.2019 позивачеві вручено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, що підтверджується відміткою про отримання на зворотній стороні оскаржуваної постанови (а.с.18 зворотня сторона).
Позивач, вважаючи протиправною та необґрунтованою вищезазначену постанову, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи в  задоволенні позову, суд першої інстанції  виходив з правомірності оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до         ст. 19 Конституції України       органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені         Конституцією       та законами України.
Згідно вимог частини 2   статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження      надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням      принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням      необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2   ст.2 КАС України   приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух"  цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). 
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що         законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього. 
Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. 
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає        Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III        (далі - Закон № 2344-III).
Відповідно до ч. 12        ст. 6 Закону № 2344-III       державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до статті 6       Закону України "Про автомобільний транспорт"       постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567).
Відповідно до п.1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами. 
Згідно з п.2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. 
Пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (п. 4 Порядку №1567). 
У відповідності до приписів п. 14  вказаного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
 Під час проведення такої перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю (п.16 вказаного Порядку).
Відповідно до статей 4 і 29       Закону України "Про дорожній рух", статті 33       Закону України "Про автомобільні дороги"        постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до  пп. 4 п. 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. 
Згідно з п.п.16-18 Порядку №879  габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.  У разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Пунктом 21 Порядку №879   визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.
З метою забезпечення безпеки руху великовагових та великогабаритних транспортних засобів постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. N 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила №30).
Згідно з п.3 Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Отже, з наведеного вище слідує, що  перевищення вагових параметрів транспортного засобу порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху дозволяється не більше ніж на 2 %.
Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. 
Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. 
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. 
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
У ході судового розгляду встановлено, що за порушення позивачем  ст.48 ЗУ «Про  автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"  органом державного контролю прийнята оскаржувана постанова № 131323 від 31.10.2019 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн.  
Підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 03.10.2019 року габаритно-вагового контролю, за наслідками якого складено акт  від  03.10.2019 року №179569.
Так, 03.10.2019 Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки в пункті габаритно-вагового контролю, що знаходиться на ділянці а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новозаводськ (203 км + 300 м.) здійсненна перевірка транспортного засобу DAF XF 105.460 державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом STAS державний номер НОМЕР_2 .
За результатами зважування був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №179569 від 03.10.2019, у якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевезення вантажу транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень по повній масі на 1,1 т, що становить 2,75 % від нормативної ваги.
Також, виявлено надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: не оформлений дозвіл, що дає право на рух транспортних засобів з перевищенням вагових обмежень по повній масі (а.с. 50).
У відповідності до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
При цьому, п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. 
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. 
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Отже, під час  здійснення габаритно-вагового контролю  було встановлено перевищення транспортним засобом, який належить позивачу, нормативних вагових параметрів визначених п.22.5 Правил дорожнього руху на 2,75 % від нормативної ваги, а також перевезення вантажу без оформлення дозволу, що дає право на рух транспортних засобів з перевищенням вагових обмежень по повній масі.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, враховуючи  встановлений факт навантаження транспортного засобу, який належить позивачу, з перевищенням допустимих параметрів без дозвільних документів, то позивачем було допущено порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність згідно з  абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
За таких обставин, колегія суддів погоджується з  висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної  постанови.
Доводи позивача про те, що ваги, які використовувались відповідачем для здійснення габаритно-вагового контролю, не відповідають вимогам законодавства та не можуть бути допустимим доказом реальної ваги, оскільки їх  метрологічна атестація не проведена колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки справність та проходження щорічної повірки ваг підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинного до 03.07.2020 року, згідно якого  засіб вимірювальної техніки  відповідає вимогам ДСТУ EN 45501:2007 та паспорту ваг (а.с.60), а отже використання ваг під час  габаритно-вагового контролю відповідає вимогам законодавства. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що  під час  винесення  постанови про застосування  адміністративно-господарського штрафу №131323 від 31.10.2019 року було порушено його право  на  отримання  правової допомоги, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки позивачем не заперечується його присутність при розгляді справи, доказів звернення до відповідача з заявою про надання правової  допомоги не надано, копію оскаржуваної постанови позивачем було отримано 31.10.2019 року, про що свідчить підпис, без застережень про порушення його прав на  отримання правової допомоги. 
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що  у розрахунках плати за проїзд  №1038/19 та №1039/19 від 03.10.2019 року зазначено  невірну відстань, яка була пройдена транспортним засобом позивача до моменту його зупинки, що свідчить про те, що  вихідні дані в розрахунках  містилися ще до зупинки транспортного засобу позивача для його контрольного зважування колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки  ухвалою Сумського  окружного адміністративного суду  від 20.11.2019 року було відмовлено у відкритті провадження в частині  позовних вимог про визнання  протиправними та скасування розрахунків плати за проїзд.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що  чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують  перевезення сипучих вантажів, а тому висновки відповідача про порушення позивачем вагових  параметрів є помилковими, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки перевезення сипучого вантажу не є підставою для не дотримання норм чинного законодавства щодо вагових параметрів автомобіля. 
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено. 
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року по справі № 480/4665/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  29.01.2021 року