Ухвала
 
22 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/8420/20
 
провадження № 61-19626ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Валька Ігоря Вікторовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до                  ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня               2020 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
 
Припинено стягнення за рішенням Дарницького районного суду м. Києва  від 28 травня 2014 року, з 14 квітня 2020 року в частині стягнення з   ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання двох дітей - дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,               ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У січні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката                  Валька І. В. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області                      від 22 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду                  від 17 грудня 2020 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Валько І. В., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Оскільки предметом позову у вказаній справі є стягнення аліментів, вказані позовні вимоги підпадають під дію положень пункту 3 частини шостої  статті 19 ЦПК України, тому вказана справа є малозначною в силу закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктами а) і в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Заявник стверджує, що викладені в оскаржуваних рішеннях висновки не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, а тому існує необхідність забезпечення єдності судової практики. Також заявник зазначає, що винятковість справи обумовлена тим, що судові рішення впливають на соціальний і культурний розвиток дітей, їх фінансове становище та покладають матеріальне забезпечення останніх виключно на нього.
 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник у касаційній скарзі не довів факт існування суперечності висновків судів відносно судової практики Верховного Суду з цього питання. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань.
 
Крім того, заявник не надав суду докази, які б підтверджували, що справа становить значний суспільний інтерес або має для заявника виняткове значення. Сама по собі вказівка на це не свідчить про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Валько І. В. подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Валька Ігоря Вікторовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області                                                                від 22 жовтня 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду                      від 17 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь