Номер провадження: 22-ц/813/4868/21 
Номер справи місцевого суду: 523/12715/16-ц
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року,  ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, стягнення боргу та скасування арешту. 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу – залишено без розгляду. Позовні вимоги ОСОБА_3 до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування обмежень – залишено без розгляду (а.с. 65).
Рішенням цього ж суду від 03 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця – задоволено. 
Звернуто стягнення  на предмет застави, шляхом продажу  за ціною 415 548,94 грн. предмета застави  - це транспортного засобу автомобіль марки TOYOTA  « FORTUNER», 2008 року випуску, легковий універсал , № кузова/шасі  НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 що належить ОСОБА_1 , ІПН № НОМЕР_3 , будь-якій третій особі  від імені ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту  та заставу транспортного засобу №11355262000 від 03 червня 2008 року в сумі 27 322,73долара США..
  Надано ОСОБА_3   всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, подавати заяви про зняття з обліку.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повінстю.
Ухвалами апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року заяву  ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2017 року – задоволено. Поновлено  ОСОБА_1  процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2017 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця та призначено розгляд вищевказаної спраи у приміщення апеляційного суду Одеської області (а.с. 107, 108). 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5  – задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця, до розгляду Київським районним судом м.Одеси цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ТОВ „Фінансова Компанія „Довіра та Гарантія” про визнання недійсним договору (а.с. 128-129). 
Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.
       Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.
На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.
За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М. (а.с. 130). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2019 року прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року до провадження (а.с.131-132).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.02.2019 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року та призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а.с. 135-136). 
Ухвалами Одеського апеляційного суду від 19.08.2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_2  як правонаступника після смерті  ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 151-152) та заяву ОСОБА_2 про зупинення апеляційного провадження у справі – задоволено, зупинено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця - до розгляду Одеським апеляційним судом цивільної справи № 520/109/17 за позовом ОСОБА_2 правонаступника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання договору недійсним (а.с. 153-155). 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2020 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року та призначиено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а.с. 160-161). 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 25.03.2021 року,  сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 
Від ОСОБА_4 25.03.2021 року до канцелярії апеляційного суду надішйла заява, у якій остання просить суд провести без її участі та зазначила, що апеляційну скаргу підтримає. 
Від правонаступнка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 також 25.03.2021 року до канцелярії апеляційного суду надійшла заява про підтримку апеляційної скарги та розгляд справи без участі відповідача. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що  відповідач ОСОБА_1 уклав договір з ПАТ «УкрСиббанк»  про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11355262000 від 03.06.2008 року (л.с.4-12),  отримавши кредит  у розмірі 37 300,00 дол. США  зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.00 % - на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.06.2015 року. При цьому , ПАТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 37 300,00 доларів США, але боржник не виконав свої зобовязання перед кредитором, через що утворилась заборгованість в розмірі 27 322,73 долара США станом на 20 квітня 2015 року, що складається з : 1456,81 долар США - заборгованість за кредитом;  16027,32 долар   США - заборгованість за простроченим кредитом; 646,90 долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом;  9191,70 долар США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом. При цьому, відповідачем   ОСОБА_1   надано  в заставу автомобіль марки - TOYOTA, модель - FORTUNER, рік випуску 2008р., реєстраційний номер: НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 
 20 квітня 2015 року  між  ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія  «Довіра  та Гарантія »   укладено договір  факторингу №17 (л.с.13-18). Згідно до умов даного договору,   ПАТ «УкрСиббанк» відступив  свої вимоги до боржників ТОВ «Фінансова Компанія  «Довіра  та  Гарантія». При цьому, пункт 4.5  договору факторингу №17 від 20.04.2015 р.  передбачає право ТОВ «Фінансова Компанія  «Довіра та  Гарантія» відступу або передачі  всіх або будь-яких прав  та/або зобов`язаннь за даним договором третім особам. 
30 грудня 2015 року  було укладено договір між ТОВ «Фінансова Компанія  «Довіра та  Гарантія»  та позивачем ОСОБА_3 за  №30.12/ФК-15 відступлення права вимоги. (л.с.19-20)
Договором відступлення права вимоги від 30 грудня 2015 року №30.12/ФК-15, позивачу ОСОБА_3 надано  право вимоги за Договором  про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11355262000 від 03.06.2008 р.,  в межах боргу за договором  в розмірі - 27 322,73 доларів США. 
Відповідно до договору   №30.12/ФК-15 відступлення права вимоги,   ОСОБА_3 є заставодержателем за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11355262000 від 03.06.2008 року, що підтверджується Витягом  про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. (л.с.21-23, 24-25).
 Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 має  найвищий пріоритет на заставлене майно, згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, у звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити, як обґрунтовані та підтвердженні представленими сторонами матеріалами.   
Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Так, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 посилалося на те, що має право вимагати від позичальника виконання зобов`язання щодо заборгованості за отриманим кредитом, відсотками та штрафними санкціями, які нараховувалися відповідно до умов укладеного договору кредиту.
Позивач вказував, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11355262000 від 03.06.2008 року, станом на 20.04.2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі - 27 322,73 долара США, що складається з: 1456,81 долар США - заборгованість за кредитом;  16027,32 долар   США - заборгованість за простроченим кредитом; 646,90 долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом;  9191,70 долар США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом.
З матеріалів справи також вбачається, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , представником ОСОБА_1 – ОСОБА_6 було подано до суду заперечння на позов, у яких представник відповідача зазначав, що ОСОБА_3 у законий спосіб не набув прав вимоги, оскільки не є належною особою – правонаступником, тобто особою, яка набула вказане право відповідно до вимог закону, а саме ст. 1079, ч.2 ст. 1083 ЦК України, у звязку із чим, правонаступництво не відбуло. 
При цьому, під час слухання справи у суді першої інстанції, представник відповідача зазначав суду також і про те, що наразі у іншому суді розглядається справа про визнання недійсним договору відступлення права вимоги позивачу, у звязку із чим просив надати час для підготовки клопотання про зупинення провадження у цій справі, що підтверджується журналом судового засідання від 03.02.2017 року (а.с. 82), однак судом було відмовлено.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу щодо порушення судом процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення справи та неповному зясуванню судом обставин справи, апелянтом також звернуто увагу суду на вищевказане. 
Крім того, під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, представником ОСОБА_1 – ОСОБА_5 було подано до суду заяву про зупинення провадження у справі, за наслідками розгляду якого, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5  було задоволено та зупинено провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця, до розгляду Київським районним судом м.Одеси цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ТОВ „Фінансова Компанія „Довіра та Гарантія” про визнання недійсним договору (а.с. 128-129).
Рішенням Київського районного суду м.Олеси від 01.11.2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року, позов ОСОБА_2 правонаступника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання договору недійсним – задоволено, визнано недійсним договір №30.12/ФК-15 відступлення права вимоги, укладений 30.12.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія» і ОСОБА_3 .
Вказаними судовими рішеннями встановлено, що за договором кредиту № 11355262000 від 03.06.2008 року мало місце заміна кредитора на підставі договору факторингу №17, укладеного 20.04.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Довіра та гарантія». Пункт 4.5 Договору факторингу передбачає право Фактора відступити або передати всі або будь-які права та\або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно законодавства мають на це право. За договором №30.12\ФК-15 відступлення права вимоги Фактор передав права вимоги за кредитним договором №11355262000 від 03.06.2008 року фізичній особі ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам ч.2 ст.1083 ЦК України.
Таким чином, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ОСОБА_3 оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте, сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи.
За таких обставин та з огляду на те, що за змістом частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оспорюваний правочин суперечить наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то він підлягає визнанню недійсним відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.5  ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_3 не має права вимоги за вищевказаними договорами з моменту їх укладення, а отже не має права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11355262000 від 03.06.2008 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .
Таким чином, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 5284,92 грн., що документально підтверджується квитанцією від 24.02.2017 року за № ПН159 (а.с. 99).
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги сплачений ОСОБА_1 судовий збір підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_3 .
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 – задовольнити. 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2017 року – скасувати.
Прийняти постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу, надання усіх прав продавця – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) 5284 (пять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні, 92 копійок у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 02.04.2021 року. 

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда