КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
5 лютого 2021 року                                                                                                             м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
захисника                                                                                                      Семенюку В.К.
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,                                                               ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Семенюка Костянтина Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Дарницького  районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працює, який проживає за адресою:                    АДРЕСА_1 )
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                            ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 9 серпня 2020 року о 08 год. 30 хв., по вул. Садова, 57а в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку, з використанням спеціального технічного приладу «Драгер», у присутності двох свідків (результат - 2,67%о).
 
Не погоджуючись з постановою суду, адвоката Семенюк К.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат посилається на те, що оскаржувана постанова винесена необґрунтовано та незаконно з мотивів невідповідності нормам матеріального та процесуального права, з огляду на те, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, який знаходиться в матеріалах справи, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не керував автомобілем, що підтверджує той факт, що,  повернувшись з роботи приблизно о 07-00 год. ранку у свій вихідний від роботи день,                     ОСОБА_1 , відпочивав зі своїми друзями та не мав на меті в найближчу добу керувати своїм транспортним засобом.
Як зазначає апелянт, у ході відпочинку ОСОБА_1 разом з двома іншими друзями поїхали на озеро, яке розташоване приблизно за 600 метрів від місця проживання                     ОСОБА_1 . Після повернення з озера ОСОБА_1 разом з друзями вирішили поснідати, та  під час сніданку приблизно протягом 20-30 хв. розпивали спиртні напої. У подальшому друзі     ОСОБА_1 порадили йому піти в його автомобіль, який був припаркований біля будинку та відіспатися. Послухавшись поради друзів,   ОСОБА_1 вирішив поспати у своєму автомобілі, оскільки всю ніч працював. Коли ОСОБА_1 знаходився в автомобілі та міцно спав,  до нього під`їхав патрульний автомобіль. Розбудивши його, інспектор поліції вказав, що підозрює його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Не зважаючи на зауваження ОСОБА_1 відносно того, що близько декількох години він не є водієм, тому що не керує нерухомим автомобілем, а просто спить в машині, а тому не підлягає такій перевірці, інспектор відповів, що, навіть, коли він перебуває в своєму нерухомому автомобілю, то є водієм та зобов`язаний виконувати вимоги працівників поліції.
Апелянт вказує, що стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Відповідальність за перебування біля автомобілю або в непрацюючому автомобілі, навіть, у стані алкогольного, чи іншого сп`яніння, законодавством не встановлена.
Крім того в апеляційній скарзі вказується на те, що, не зважаючи на те, що працівники поліції особисто переконалися у тому, що автомобіль ОСОБА_1 перебуває у нерухомому стані, не погоджуючись із його твердженнями, що він не є водієм, службові особи поліції наполегливо вимагали пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апелянт особливо звертає увагу на те, що суд проігнорував клопотання про допит свідків, які перебували з ОСОБА_1 , а також суд проігнорував клопотання щодо допиту працівників поліції.
Що стосується відеозапису, то апелянт зазначає про те, що на диску з відеозаписом, який був долучений до матеріалів справи співробітником поліції, чітко видно, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, який був припаркований біля будинку, в якому ОСОБА_1 проживає, та з відео чітко прослідковується, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він не є водієм, а просто спав в машині, та автомобіль ОСОБА_1 перебуває у нерухомому стані, в чому працівники поліції особисто переконалися.
Що стосується акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то останній лише підтверджує стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , що близько декількох години не був водієм, тому що не керував нерухомим автомобілем, а просто спав в припаркованому автомобілі, а тому не може бути належним доказом, який підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Крім того, апелянт стверджує про те, що матеріали справи не містять, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, інших доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Більше того, ОСОБА_1 звертає увагу, що на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що він відразу повідомляв поліцейському, що просто спав в машині і нікуди не їздив, тобто не є водієм.
З посиланням на положення ст. 62 Конституції України, апелянт вказує, що усі сумніви щодо доведеностівини особи тлумачаться на її користь, адже матеріали справи не містить переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Семенюка К.В. та ОСОБА_1 на підтримку доводів, які викладені в апеляційній скарзі, опитавши працівників патрульної поліції за клопотанням сторони захисту, дослідивши матеріали справи в сукупності, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить такого висновку. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. 
 
Під час апеляційного розгляду встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений  протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 135955 від 9 серпня 2020 року, відповідно до якого 9 серпня 2020 року о 08 год. 30 хв., по вул. Садова, 57а в м. Києві,  ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України (ас. 1).
 
Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду  передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1,   Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  від         9 листопада 2015 року за   № 1452/735.  
Відповідно до вказаних нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
 
За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що 9 серпня 2020 року спав в автомобілі, адже до того часу відпочивав разом з друзями у дворі, їздили на озеро. Після того, як приїхав з друзями з озера, продовжили відпочивати з друзями, але з сусідкою складні відносини, так як остання робить часті зауваження на шум, гучну музику. Також ОСОБА_1 пояснив, що коли повертались з озера, по дорозі жодного наїзду на жінку не було. Транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння він ( ОСОБА_1 ) не керував. Чому спав в транспортному засобі, а не вдома тому, що хлопці продовжували відпочивати, і це йому заважало для сну. В автомобілі, якому він                    ( ОСОБА_1 ) знаходився двигун не був увімкнений. Музика грала в транспортному засобі без замка запалювання, а ключі від транспортного засобу перебували у бардачку.
 
Захисник Семенюк К.В. просив задовольнити апеляційній вимоги, та зазначив про те, що неприязні відносити з сусідкою і слугували підставою для виклику працівників поліції. В матеріалах справи немає достовірних даних про те, хто саме керував транспортним засобом. ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, але вже після того, як приїхав з друзями з озера. На переконання захисника факт керування транспортним засобом - не встановлений, а тому в діях ОСОБА_1 - відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого                       ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Висновок  суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених судом,  є обґрунтованим і підтверджується наявними у справі доказами, якими є дані, зафіксовані: у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 результатами алкотестеру «Драгер» № 2372 від 9 серпня 2020 року, результат якого 2,67 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків, відеозаписом на СД -диску (ас. 22-23).
 
Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції.  
За клопотанням захисника, під час апеляційного розгляду допитані працівники поліції.
Інспектор патрульної поліції Лисенко О.В. суду пояснив, що екіпаж патрульної поліції прибув на виклик 102, що п`яний  водій ледь не задавив пішохода. Подія мала місце на вул. Садовій. Коли вони під`їхали на місце виклику, водій як раз паркував автомобіль.  Він ( Лисенко ) ще сказав водію заглушити автомобіль. Чи була музика в автомобілі,  чи ні, він не пам`ятає. Якщо він не помиляється, то водій, нібито, відмовився від огляду на стан сп`яніння. 
 
Інспектор патрульної поліції Бебко В.В. апеляційному суду пояснив, що на гарячу лінію 102 надійшло повідомлення про те, що особа керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Після прибуття екіпажу патрульної поліції на місце події, водій знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Водій пояснював, що транспортним засобом не керував, але вказав на те, що він проїхав до річки Дніпро і назад.  Чи проходив водій тест за допомогою приладу «Драгер» чи відмовився від проходження, він ( Бебко В.В. )  не пам`ятає. На момент, коли екіпаж патрульної поліції прибув на місце, водій перебував за кермом. Чи було авто заведене, він ( Бебко В.В. )  не пам`ятає. Також з автомобіля гучно лунала музика.
 
З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагається домовитись з працівниками патрульної поліції з приводу того факту, щоб у нього  не вилучали права і не піддавали його штрафу, на що працівник патрульної поліції вказує ОСОБА_1 , що він пропонує працівникам патрульної поліції хабар, але ОСОБА_1 все ж таки намагається домовитися з працівниками патрульної поліції. Далі ОСОБА_1 говорить працівникам патрульної поліції про те, що він не керував транспортним засобом, а проїхав тільки тільки до озера і додому, зранку пив каву, пиво, проїхав 3 метри. У подальшому з відеозапису вбачається, що працівник патрульної поліції в присутності двох свідків та                  ОСОБА_1 пропонує останньому пройти тест за допомогою приладу «Драгер», на що                    ОСОБА_1 не погоджується, а працівник патрульної поліції роз`яснює водію, що протокол буде також складено і у випадку відмови від проходження огляду у встановленому законом поряду. У подальшому з відеозапису вбачається,  як ОСОБА_1 знову намагається домовитися з працівниками патрульної поліції. Далі з відеозапису вбачається,  як ОСОБА_1 не заперечує щодо проходження тесту за допомогою приладу «Драгер» та, відповідно, у присутності двох свідків проходить його, результат якого склав 2,67 проміле. Працівник патрульної поліції повідомляє ОСОБА_1 , що такий факт є адміністративним правопорушенням, передбаченим               ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14  «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини 
проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005  року (із змінами), керування транспортним засобом  слід  розуміти  як  виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час  навчання  учнів-водіїв,  незалежно  від  того,  керує   особа транспортним  засобом,  який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення   до   відповідальності   за   ст.  130  КУпАП не  має  значення,  протягом якого часу особа, яка перебуває  у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що  знижують  її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.  Правопорушення  вважають закінченим з того моменту, коли він  почав  рухатись.
 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що на диску з відеозаписом, який був долучений до матеріалів справи співробітником поліції, чітко видно, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, який був припаркований біля будинку,  в якому ОСОБА_1 проживає,  та з відео чітко прослідковується, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що він не є водієм, а просто спав в машині, та автомобіль ОСОБА_1 перебуває в нерухомому стані в чому, працівники поліції особисто переконалися є безпідставним оскільки спростовуються  як поясненнями працівника поліції, так і безпосередньо поясненнями самого ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозапису. 
                
                Сукупністю наявних у справі доказів підтверджуються обставини вчинення                   ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом. 
 
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР України, та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1                     ст. 130 КУпАП. 
 
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови місцевого суду, яка є законною, вмотивовано, такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, і підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Постанову Дарницького  районного суду м. Києва від 2 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Семенюка Костянтина Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва