Ухвала
Іменем України    
    
26 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 711/6610/20
провадження № 61-18347ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року у складі судді: Скляренко В. М., та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у складі колегії суддів: Храпка В. Д., Бондаренка С. І., Новікова О. М., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна, про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора Юдицького О. В. (далі - ТОВ «Сван-1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т. І., про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року.
 
Одночасно разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій ТОВ «Сван-1» просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 до завершення розгляду справи за позовом ТОВ «Сван-1» про визнання недійсним правочину вчиняти дії з Ѕ частою квартири АДРЕСА_1 , а зокрема: відчуження в будь-який спосіб, дарування, внесення до статутного фонду господарських товариств, передачі в оренду, зберігання, постійне користування, передачі в заставу, оформлення поручительства даним майно по власним зобов`язанням або зобов`язанням інших осіб, або вчинення інших дій з майном, яка має бути повернутою у власність ОСОБА_4 .
 
Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року заяву ТОВ «Сван-1» про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_1 до завершення розгляду справи за позовом ТОВ «Сван-1» про визнання недійсним правочину вчиняти дії з відчуження в будь-який спосіб Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а зокрема: відчуження у будь-який спосіб, дарування, внесення до статутного фонду господарських товариств, передачі в оренду, зберігання, постійне користування, передачі в заставу, оформлення поручительства даним майном по власним зобов`язанням або зобов`язанням інших осіб чи вчинення інших дій, направлених на її відчуження.
 
Ухвалу суду першої інстанції мотивована тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 вересня 2020 року №224422927 Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24 вересня 2019 року №1087, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плахою Т. І. Існує реальна загроза відчуження належної відповідачці ОСОБА_1 Ѕ частки вищевказаної квартири, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивача.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шимановського А. В. залишено без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звертається з такою заявою, позовним вимогам. На розгляді Придніпровського районного суду м. Черкаси області знаходиться позов ТОВ «Сван-1» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т. І., про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року. Звертаючись до суду з позовом позивач вважає, що договір дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року був вчинений ОСОБА_3 з метою уникнення сплати боргу та виконання судового рішення, оскільки оспорюваний правочин укладено після відкриття господарським судом Черкаської області провадження у справі з розгляду заяви про стягнення з останнього безпідставно отриманих грошових коштів на загальну суму 223 214,92 грн та у ОСОБА_3 відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення в процесі примусового виконання судового рішення про стягнення грошових коштів на загальну суму 223 214,92 грн. Відповідно до договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1087 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Суд зробив висновок, що заява про забезпечення позову містить відповідне обґрунтування заявлених вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а тому таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, а обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.
 
ОСОБА_1 08 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 21 грудня 2020 року ці недоліки було усунуто. 
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що предметом позову у справі є немайнова вимога про визнання недійсним договору, стороною якого позивач не є, у позові позивач не ставить питання про застосування реституції і у разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту його недійсності. Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, а тому суди попередніх інстанцій помилково вважали, що незабезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у цій справі. Окрім цього, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права та не є співмірним із заявленою вимогою у цій справі. При цьому, судом не указано і заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Апеляційним судом не надано належної правової оцінки обставинам справи та не спростовано доводів апеляційної скарги, а його висновок складається із двох голослівних речень. Окрім цього, судом не застосовано зустрічне забезпечення, ураховуючи що є підстави для його застосування, визначені у пункті 2 частини третьої статті 154 ЦПК України.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів. 
 
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
Згідно частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
 
Встановивши наявність підстав для забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 вересня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сван-1» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Плаха Тамара Іванівна, про визнання недійсним договору дарування частки в праві власності на квартиру від 24 вересня 2019 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               В. І. Крат
                                                                                                                                                                                                                                            Н. О. Антоненко
 
                                                                                                        М. М. Русинчук