ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року	Львів	Справа № 300/914/20 пров. № А/857/14357/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С., Качмар В.Я. 
з участю секретаря судового засідання     Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача голови Долинської міської ради Івано-Франківської області Гаразда Володимира Степановича про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення утриманих сум із заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року (суддя першої інстанції Шумей М.В., м. Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 28.02.2020 №44 «Про доручення», стягнення безпідставно утриманих сум із заробітної плати в розмірі 488,63 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року залучено до участі у справі голову Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Долинської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 безпідставно утриману суму заробітної плати в сумі 488 грн 63 коп. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
При цьому представником позивача у позові було заявлено клопотання про понесення судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу і 06.10.2020 надіслано суду заяву про винесення додаткового рішення, яким просив стягнути витрати на професійну допомогу в сумі 8000,00 грн.
Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_3 в інтересах позивача про відшкодування судових витрат в адміністративній справі №300/914/20 задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 2000 грн.
Із таким додатковим судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає його ухваленим на припущеннях суду. Просить змінити додаткове рішення та заяву про відшкодування судових витрат задовольнити повністю, стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. У позовній заяві було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу, на підтвердження понесення яких надано належні докази. У відзиві на позов відповідач не заперечував щодо розміру судових витрат.
У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджено відомостями про надіслання та отримання суб`єктами владних повноважень судових повісток (надісланих електронною поштою) 28 січня 2021 року.
Клопотань про відкладення слухання до суду подано не було.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд звертає увагу на те, що застереження про необхідність компенсації вартості витрат на правову допомогу і подання доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду було здійснене позивачем в позовній заяві.
Суд першої інстанції при визначенні щодо дотримання позивачем строку подання заяви правильно врахував той факт, що рішення було ухвалено 01.10.2020. Відповідно, подавши 06.10.2020 відповідну заяву про винесення додаткового рішення, представник позивача не порушив встановлений п`ятиденний строк. 
Згідно із частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).
За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).
За правилами частини сьомої статті 134 КАС України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із нормами частин першої, третьої - п`ятої статті 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
За приписами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №14/03/20; акт приймання-передачі послуг від 01.10.2020 про надання професійної правової допомоги №2019/15 від 14.03.2019, яким передбачено: вивчення матеріалів наданих клієнтом, підготовка позовної заяви та подання її в суд – 7000 грн; підготовка відповіді на відзив – 1000 грн. Всього – 8000 грн.
Дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції зазначає, що в кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.
Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у загальній сумі 8000 грн.
Згідно листа Долинської міської ради Івано-Франківської області від 04.02.2021 №14/05-28/395  копія заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення від 06.10.2020, копія акта про надання професійної правничої допомоги від 01.10.2020, копія угоди №14/03/20 про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2020 надійшли на адресу відповідача 06.10.2020.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу, що клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача, відповідач до суду не подав.
Вказане не було враховано судом першої інстанції при ухваленні додаткової постанови. 
Отже, суд за відсутності відповідного клопотання відповідача не вправі був зменшувати розмір витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності.
Така правова позиція висловлена Верховним  Судом у постанові від 05 серпня 2020 року у справі  № 640/15803/19, а також подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 у справі №400/478/19, від 22 квітня 2020 у справі 440/1757/19.
Також, на офіційну електронну адресу відповідача судом апеляційної інстанції 28.01.2021 було додатково надіслано копію заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення від 06.10.2020, копію акта про надання професійної правничої допомоги від 01.10.2020, копію угоди №14/03/20 про надання професійної правничої допомоги від 19.03.2020.
При цьому апеляційний суд враховує, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідач також не навів мотивацію щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.
На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про відшкодування судових витрат задовольнити у повному обсязі. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити і скасувати додаткове рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення заяви представника позивача про відшкодування судових витрат задовольнити у повному обсязі. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_3 в інтересах позивача про відшкодування судових витрат задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради Івано-Франківської області (вул. Чорновола, 6/29, м. Долина, Долинський район, Івано-Франківська область, 77503, код ЄДРПОУ 04054317) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 19.02.2021 у зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Качмара В.Я.