ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/809/21 Справа № 193/1689/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Гуревічов Олег Миколайович, Софіївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. В обгрунтування позову позивач посилався на те, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7754, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., за яким пропонується стягнути заборгованість на користь АТ «Ідея Банк» з ОСОБА_1 не сплачену в строк за Кредитним договором № Z06.00408.004168312 від 08.08.2018 року. В кінці вересня 2019 року позивач отримав по пошті постанову державного виконавця Cофіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мойси Ю.В. про відкриття виконавчого провадження №60067497 від 19.09.2019 року про примусове виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 7754 від 20 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 83698, 21 грн. Виконавчий напис від 20.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. та зареєстрований за № 7754 про стягнення з позивача на користь відповідача невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору №Z06.00408.004168312 від 08 серпня 2018 року за період з 09.12.2018 року по 03.07.2019 року включно в сумі 83698 гривень 21 копійок, виконаний без достатніх правових підстав, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7754, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 20 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у сумі 83698,21 гривень 21 копійка.
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року позовні вимоги задоволені. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7754, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 20 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у сумі 83698,21 гривень 21 копійка. Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 768,40 грн. 
З таким рішенням суду АТ «Ідея Банк» не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду.
В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08 серпня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є АТ «Ідея Банк») був укладений договір № Z06.00408.004168312, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит на поточні потреби в сумі 44800,00 грн., строком на 30 місяців. За користуванням Кредитом, згідно пункту 1.3 Кредитного договору Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу Банку). Згідно п. 1.4 Кредитного договору, станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9.5% що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21.99%. Позивач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит разом з процентами згідно з умовами кредитного договору.
Згідно довідки-розрахунку за позивачем ОСОБА_1 рахується заборгованість, яка виникла станом на 03.07.2019 року в розмірі 81 798, 21 грн. та складається з наступного:
-36757 (тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 58 копійок - строковий основний борг;
-6902 (шість тисяч дев`ятсот дві) гривні 39 копійок - прострочений основний борг;
-6198 (шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 10 копійок - прострочені проценти;
-655 (шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 67 копійок - строкові проценти;
-1201(одна тисяча двісті одна) гривня 36 копійок - строкова плата за обслуговування кредиту; 
-11223 (одинадцять тисяч двісті двадцять три) гривні 68 копійок - прострочена плата за обслуговування кредиту;
-18859 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 43 копійки — пеня.
05 липня 2019 року відповідач направив ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується поштовим відправленням № 7950101113640 та списком № 5 за формою 103 згрупованих поштових відправлень. Самого підтвердження про отримання вимоги позивачем, відповідачем суду не надано.
09 серпня 2019 року АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису.
Встановлено, що 21 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7754, згідно якого з ОСОБА_1 запропоновано стягнути на користь АТ «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № Z06.00408.004168312 від 08 серпня 2018 року в розмірі 83698,21 грн. (вісімдесят три тисячі шістсот дев`яносто вісім грн. 21 коп.), що складаються з: 
-36757 (тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 58 копійок - строковий основний борг;
-6902 (шість тисяч дев`ятсот дві) гривні 39 копійок - прострочений основний борг;
-6198 (шість тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 10 копійок - прострочені проценти;
-655 (шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 67 копійок - строкові проценти;
-1201 (одна тисяча двісті одна) гривня 36 копійок - строкова плата за обслуговування кредиту; 
-11223 (одинадцять тисяч двісті двадцять три) гривні 68 копійок - прострочена плата за обслуговування кредиту;
-18859 (вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 43 копійки — пеня;
а також витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1900,00 грн.
Судом встановлено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 09.12.2018 року по 03.07.2019 року.
19 вересня 2019 року постановою державного виконавця Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мойсою Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 60067497 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 20.08.2019 року, зареєстрованого за № 7754.
На підтвердження безспірності заборгованості, АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу у засвідчених ним копіях: кредитний договір №Z06.00408.004168312 від 08 серпня 2018 року, довідку-розрахунок суми заборгованості за кредитним договором, виписку по рахунку, вимогу про усунення порушень, список відправлень вимог боржникам та установчі документи стягувача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а відповідачем і третьою особою не спростовано наведені у позові доводи щодо відсутності безспірності заборгованості при винесенні оскаржуваного виконавчого напису.
В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та посилається на правомірність вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчого напису; подання Банком повного пакету документів для вчинення виконавчого напису; наявність безспірності заборгованості позивача за кредитним договором.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, з наступних підстав.
Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.
Згідно п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.
Виходячи з положень ст.87 Закону України “Про нотаріат”, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 1 даної Постанови визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчені угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.
Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.
Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.
З урахуванням приписів ст. 15,16,18 ЦК України, ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.
Для правильного застосування положень ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87,88 Закону України «Про нотаріат».
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною, відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача, а тому виконавчий напис вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» і він є таким, що не підлягає виконанню.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що на адресу боржника надсилалося повідомлення про порушення основного зобов`язання, оскільки в даному випадку направлення чи не направлення письмової вимоги боржникові не є доказом безспірності заборгованості.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), відступати від якої немає підстав.
Між тим, позивач ставить під сумнів безспірність грошової вимоги за кредитним договором, що дає можливість дійти висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно встановив, що кредитна заборгованість не є безспірною та що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішення.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк"  – залишити без задоволення.
Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова