ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«15» березня 2021 року 
м. Харків
справа № 2-1889/10
провадження № 22ц/818/219/21
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -                   Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів        -                         Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря -          Дмитренко А.Ю., 
учасники справи: 
позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк», представник позивача – Невечеров Д.В.,
відповідачі -  ОСОБА_1 , представниця відповідачки – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 липня 2010 року у складі судді Маслова М.І.
в с т а н о в и в:
З довідки Орджонікідзевського районного суду м. Харкова вбачається, що відповідно до акту про вилучення для знищення справи за 2010 рік, що не підлягають зберіганню, затвердженого 26 жовтня 2016 року, цивільну справу № 2-1889/10, заочне рішення якої оскаржується, знищено.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 31 від 27 вересня 2006 року в сумі 37 104,62 доларів США, пеню у сумі 119 181,53 грн та витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1700,00 грн, а всього 37 104,62 доларів США та 120 881,63 грн, а також судовий збір в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 27 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 31, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 33 300,00 доларів США на суму на придбання автомобіля марки «SKODA OKTAVIA» A5 2.0 TDI на термін до 26 вересня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом 12,5% річних та зобов`язалася повертати кредит щомісячно до 10-го числа кожного місяця в розмірі згідно графіку, починаючи з жовтня 2006 року по вересень 2012 року в сумі 465,00 доларів США, а 26 вересня 2012 року - 285,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір застави № 20, за яким банку в заставу передано придбаний за кредитні кошти автомобіль «SKODA OKTAVIA» A5 2.0 TDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Свої зобов`язання банк виконав в повному обсязі, однак ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язання не виконала, погашення не проводила, у зв`язку з чим у неї виникла прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 17 344,00 доларів США, строкова заборгованість за кредитом в розмірі 14 235,00 доларів США, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5525,62 доларів США, пеня за простроченим кредитом – 77 782,44 грн та пеня за простроченими відсотками – 41 399,09 грн.

Із пункту 6.1 договору застави вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 31 від 27 вересня 2006 року свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконувала з січня 2007 року, сплату процентів не проводила з квітня 2007 року, внаслідок чого станом на 31 січня 2008 року виникла прострочена заборгованість за кредитом – 5719,00 доларів США та прострочена заборгованість за процентами – 2777,84 доларів США.

24 січня 2008 року банк звернувся до нотаріуса із заявою № 01-06/228 про вчинення виконавчого напису нотаріуса на суму заборгованості, яка станом на 24 січня 2008 року становила 31 579,00 доларів США – заборгованість за кредитом, 2777,84 доларів США – проценти за користування кредитом, 8116,91 грн – пеня. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Харківського міського виконавчого округу Чуєвою О.Д. 31 січня 2008 року за реєстровим номером 967, за вчинення якого стягнуто витрати в розмірі 1700,00 грн.

Постановою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 27 березня 2009 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом нотаріуса та згідно з протоколом проведення аукціону з реалізації майна, зазначений автомобіль реалізовано за ціною 38 100,00 грн, з яких платіжним дорученням від 01 жовтня 2009 року № 2290667 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором зараховано 34 290,00 грн.

В результаті примусової реалізації предмета застави сума заборгованості ОСОБА_4 не була погашена у повному обсязі, залишилась непогашеною сума заборгованості за кредитним договором, що станом на 18 лютого 2010 року становило 37 104,62 доларів США, пеня – 119 181,53 грн та витрати на вчинення виконавчого напису – 1700,00 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1/31 від 27 вересня 2006 року, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником та несе солідарну відповідальність.

До поручителя банк звернувся з вимогою від 17 вересня 2007 року № 1872 щодо виконання зобов`язання за кредитним договором. 

Відповідно до пункту 2.2 договору поруки поручитель повинен перерахувати суму заборгованості позичальника не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги, але ОСОБА_3 таке зобов`язання не виконав та не повідомив банк про причину невиконання. До цього часу, тобто до 18 червня 2010 року заборгованість не погашена.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь банку кредитну заборгованість в розмірі 37 104,62 доларів США та 12 881,63 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення – залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду  ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити банку в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, порушив норми процесуального права, а саме, належним чином не повідомив її про час та місце розгляду справи. Також, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував, що звернення стягнення на предмет застави та його реалізація могла бути здійснена виключно за рішенням суду або за домовленістю сторін. Вказала, що в договорі застави міститься пункт, що регламентує обов`язковість застосування досудового порядку врегулювання спору, а саме надіслання заставодержателем письмової вимоги заставодавцю на суму непогашеної в результаті звернення стягнення на предмет застави заборгованості. Зазначила, що положення договору застави, на які посилається суд першої інстанції, не відповідають змісту дійсного договору застави. Банком в порушення умов договору застави звернено стягнення на предмет застави в непередбачений умовами договору застави спосіб на підставі виконавчого напису нотаріуса. Разом з тим грубим порушенням умов договору була також ціна, за якою відбулась реалізація автомобіля. Вказала, що викликає закономірні сумніви законність проведення самого аукціону з реалізації предмета застави та ціна, за якою був реалізований цей транспортний засіб. Предмет застави був нею добровільно переданий у розпорядження банку, однак представниками банку не було їй надано жодного документа на підтвердження цього, натомість її запевнили, що після передачі автомобіля, всі боргові зобов`язання будуть погашені, тому весь цей час вона була впевнена, що у неї немає ніяких боргів перед банком. Зазначила, що банком не була надіслана письмова вимога щодо суми непогашеної заборгованості, у зв`язку з чим був недодержаний обов`язковий порядок досудового врегулювання спору. З цієї причини банком передчасно був поданий даний позов, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

20 травня 2019 року до суду апеляційної інстанції від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав судове рішення законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що оскаржуване рішення вже частково виконано. Останній платіж в розмірі 69 557,83 грн в рахунок примусового виконання судового рішення на погашення заборгованості надійшов до банку 12 червня 2018 року з державної виконавчої служби від продажу 26 березня 2018 року на торгах Ѕ частини належній боржниці квартири. Вказав, що відповідачкою виконавчий напис та протокол проведення електронних торгів з реалізації автомобіля не оскаржувались.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року в складі колегії суддів Овсяннікової А.І., Коваленко І.П., Тичкової О.Ю. справу призначено до розгляду.

17 червня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 2-1889/10.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року знято з апеляційного перегляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 липня 2010 року та направлено дану справу до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження; апеляційне провадження у справі зупинено до вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року відновлено втрачене судове провадження Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за цивільною справою №2-1889/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості частково, в частині: 1)оригіналу заочного рішення суду у цивільній справі № 2-1889/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 31 від 27 вересня 2006 року у сумі 37 104,62 доларів США, пені у сумі 119 181,53 грн та витрат на вчинення виконавчого напису у сумі 1700,00 грн, а всього 37 104,00 доларів США та 120 881,63 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії Акціонерного банку «Укргазбанк» понесені судові витрати у сумі 1700,00 грн судовий збір, та 120,00 грн – витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 2) копії кредитного договору № 31 від 27 вересня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4 ; 3) копії договору застави № 20 від 27 вересня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4 , на забезпечення вимог кредитного договору № 31 від 27 вересня 2006 року; 4) копії договору доручення № 1/20 від 27 вересня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4 ; 5) копії довідки від 25 вересня 2019 року за № 172/11603/2019, виданої Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», відділення № 270/20 щодо розрахунку суми заборгованості за кредитом № 31 від 27 вересня 2006 року станом на 18 жовтня 2010 року (дата, на яку розраховувалась заборгованість для подачі позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 03 лютого 2021 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 15 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від представників Публічного акціонерного товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_4  надійшли заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю. В заявах зазначено, що кожний із учасників справи підтримує свої доводи та вимоги. Представник банку просив заочне рішення – залишити без змін, а представниця  ОСОБА_4  просила задовольнити апеляційну скаргу  ОСОБА_4  09 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації відсутній, про що складено довідку про причини повернення/досилання. Оскільки судову повістку надіслано на останню відому адресу відповідача, вона вважається доставленою. 

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду – скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про звільнення відповідачів від цивільної відповідальності за порушення кредитного зобов`язання матеріали справи не містять.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 31, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит в сумі 33 300,00 доларів США, що еквівалентно 168 165,00 грн на строк з 27 вересня 2006 року по 26 вересня 2012 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5%. Кредит надається на придбання автомобіля марки «SKODA OKTAVIA» A5 2.0 TDI, 2006 року випуску.

Відповідно до пунктів 3.1.8, 2.8 кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються, виходячи з 13,5% річних, починаючи від дня виникнення простроченої заборгованості.

З пункту 3.3.1 кредитного договору вбачається, що позичальниця зобов`язалася повертати кредит щомісячно до 10-го числа кожного місяця в розмірі згідно графіку, починаючи з жовтня 2006 року по вересень 2012 року в сумі 465,00 доларів США, а 26 вересня 2012 року - 285,00 доларів США (а.с.26-29 том 2).

27 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено договір застави № 20, за умовами якого предметом застави є автомобіль марки «SKODA OKTAVIA» A5 2.0 TDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який оцінено сторонами в 168 524,00 грн.

Відповідно до пункту 6.1 цього договору звернення стягнення на предмет застави та його реалізація здійснюється за рішенням суду або за домовленістю сторін.

За змістом пункту 6.3 цього договору в разі вирученої від реалізації предмета застави суми недостатньо для повного погашення заборгованості заставодавця за кредитним договором, заставодержатель надсилає письмову вимогу заставодавцю на суму непогашеної заборгованості (а.с.30-32, 143-145 том 2).

27 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_5 укладено договір доручення № 1/20, відповідно до умов якого ОСОБА_5 доручила, а повірений взяв на себе зобов`язання від імені і за рахунок довірителя здійснити певні юридичні дії, а саме з метою погашення заборгованості ОСОБА_5 , яка виникла/виникне з умов кредитного договору № 32 від 27 вересня 2006 року, укласти від імені та за рахунок довірителя договір купівлі-продажу автомобіля марки Лукашук (Бабенко) В.М. A5 2.0 TDI, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить довірителю з третьою особою, яка визначена повіреним.

За змістом пункту 2.1.7 цього договору в разі вирученої від реалізації предмета застави суми недостатньо для повного погашення заборгованості заставодавця за кредитним договором, заставодержатель надсилає письмову вимогу заставодавцю на суму непогашеної заборгованості (а.с.33-34, 146 том 2).

24 січня 2008 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до приватного нотаріусу Харківського міського виконавчого округу Чуєвої О.Д. із заявою № 01-06/228 про вчинення виконавчого напису нотаріуса на суму заборгованості, яка станом на 24 січня 2008 року становила 31 579,00 доларів США – заборгованість за кредитом, 2777,84 доларів США – проценти за користування кредитом, 8116,91 грн – пеня. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Харківського міського виконавчого округу Чуєвою О.Д. 31 січня 2008 року за реєстровим номером № 967, за вчинення якого стягнуто витрати в розмірі 1700,00 грн.

До поручителя банк звернувся з вимогою від 17 вересня 2007 року № 1872 щодо виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до пункту 2.2 договору поруки поручитель повинен перерахувати суму заборгованості позичальника не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги, але ОСОБА_3 таке зобов`язання не виконав та не повідомив банк про причину невиконання. До цього часу, тобто до 18 червня 2010 року заборгованість не погашена.

27 січня 2017 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.25 том 2).

Із довідки Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» № 172/11603/2019 від 25 липня 2019 року вбачається, що станом на 18 лютого 2010 року (дата, на яку розраховувалася заборгованість для подачі позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором) заборгованість за договором № 31 від 27 вересня 2006 року становить: строкова заборгованість за кредитом – 14 235,00 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом – 17 344,00 доларів США, прострочені проценти – 5525,62 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту – 77 782,44 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів – 41 399,09 грн, витрати по сплаті судового збору – 1700,00 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу – 120,00 грн (а.с.142 том 2).

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» до суду першої інстанції надав копію протоколу № 323459 проведення електронних торгів від 26 березня 2018 року, з якого вбачається, що лот № 268580 Ѕ частина однокімнатної квартири загальною площею 36,9 кв м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , продано за 104 475,00 грн. Вказано, що сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця 99 251,25 грн; продавець - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.48 том 1).

При цьому, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» стверджує, що в рахунок примусового виконання заочного рішення від 27 липня 2010 року на погашення заборгованості боржниці від реалізації вказаної Ѕ частини квартири 12 червня 2018 року до банку надійшла сума в розмірі 69 557,83 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-1889/10 від 29 вересня 2010 року за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу (а.с.5-6 том 3).

Матеріали справи свідчать про те, що наразі виконавчий лист № 2-119, виданий 29 вересня 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова на виконання заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року перебуває на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. На теперішній час виконавче провадження не завершено, заборгованість не погашена.

Тлумачення статті 526 ЦК України свідчить про те, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 

Матеріали справи свідчать та сторонами не заперечується, що за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» від 24 січня 2008 року нотаріусом вчинено виконавчий напис від 31 січня 2008 року та запропоновано стягнути суму заборгованості, яка станом на 24 січня 2008 року становила 31 579,00 доларів США – заборгованість за кредитом, 2777,84 доларів США – проценти за користування кредитом, 8116,91 грн – пеня. Таким чином, в даному випадку банком використано право дострокового стягнення всієї суми кредиту. Виконавчий напис є чинним.

Тому, колегія суддів робить висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку з огляду на те, що 24 січня 2008 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та неустойку припинилося.

Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення процентів та неустойки, нарахованих після 24 січня 2008 року, то такі вимоги банку є безпідставними і  не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Таким чином, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи (протоколу проведення аукціону з реалізації майна) та не заперечується сторонами, предмет застави за договором застави № 20 від 27 вересня 2006 року продано за ціною 38 100,00 грн без ПДВ, з яких підлягає перерахуванню до відділу державної виконавчої служби - 34 290,00 грн за вирахуванням комісійної винагороди організатору аукціону в розмірі 3810,00 грн. Таким чином сума, що була зарахована в рахунок погашення заборгованості становить 34 290,00 грн за платіжним дорученням від 01 жовтня 2009 року. 

Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Тобто, основна сума боргу сплачується в останню чергу після погашення процентів і неустойки.

Як зазначено вище розмір заборгованості станом на 24 січня 2008 року становив 31 579,00 доларів США – заборгованість за кредитом, 2777,84 доларів США – проценти за користування кредитом, 8116,91 грн – пеня.

Враховуючи вимоги статті 534 ЦК України та умови кредитного договору щодо порядку погашення заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне вирахувати із вказаної заборгованості суму отриману банком від реалізації предмета застави, а саме: 34 290,00 грн - 8116,91 грн – пеня = 26 173,09 грн. Станом на 01 жовтня 2009 року (дата перерахування суми з реалізації предмета застави в рахунок заборгованості) офіційний курс 1 гривні щодо 1 долару США становив 8,004 грн, таким чином еквівалент залишку (26 173,09 грн) становить 3270,00 доларів США. Після вирахування 3270,00 доларів США з заборгованості за кредитом та процентами залишок заборгованості за кредитним договором становить 31 086,84 доларів США (3270-2777,84=492,16; 31579-492,16=31086,84). 

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема, позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України (такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що у ОСОБА_1 дійсно утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 31 086,84 доларів США і яка підлягає стягненню.

Що стосується зарахування на погашення заборгованості боржниці від реалізації Ѕ частини квартири суми 69 557,83 грн, колегія суддів вважає, що вказана сума повинна бути врахована виконавцем під час примусового виконання судового рішення, виходячи з суми заборгованості 31 086,84 доларів США.

Погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з боржниці витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1700,00 грн, оскільки даний виконавчий напис нотаріуса є чинним.

Разом з тим, не погоджується колегія суддів щодо солідарного стягнення заборгованості як з позичальника, так і з поручителя, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договорів про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 4) не свідчать, що цими договорами установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої  статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Порука за своєю правовою природою має додаткове (акцесорне) зобов`язання до основного (кредитного) договору та пряму залежність від його умов.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) та 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). 

Матеріали справи свідчать про те, що банк звертався до поручителя ОСОБА_3 з вимогою від 17 вересня 2007 року № 1872 щодо виконання зобов`язання за кредитом.

Відповідно до пункту 2.2 договору поруки поручитель повинен перерахувати суму заборгованості позичальника не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги, але ОСОБА_3 таке зобов`язання не виконав та не повідомив банк про причину невиконання.

Оскільки визначений кредитним договором строк його дії змінено на підставі умов цього договору (пункт 2.2), отже, порука припинилася після спливу шести місяців після настання події, визначеної пунктом 2.2 договору поруки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги до поручителя є необґрунтованими, оскільки банком пропущено строк пред`явлення до нього вимог (частина четверта статті 559 ЦК України).

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин заочне рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги банку задоволено на 59,75%, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1015,75 грн підлягає стягненню з  ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк».

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволено частково, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1026,38 грн та подачу касаційної скарги в розмірі 1368,50 грн підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь  ОСОБА_1 .

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь  ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1379,13 грн (2394,88-1015,75).

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 27 липня 2010 року – скасувати.
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31 від 27 вересня 2006 року – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії Акціонерний банк «Укргазбанк» 31 086,84 доларів США – заборгованості за тілом кредиту та 1700,00 грн - витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса.
В іншій частині в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської філії Акціонерний банк «Укргазбанк»  - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1379,13 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець 

                                                                       О. Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року.