У Х В А Л А  
01 березня 2021 року
м. Київ
справа №2601/7773/12
провадження № 61-2498ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року та на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В березні 2012 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до         ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 100 209,49 швейцарських франків.
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 липня 2012 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, позов задоволено, з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 була стягнута в солідарному порядку заборгованість за кредитними договорами загальному розмірі 1 159 464,20 грн.
15 лютого 2021 року представник ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року та на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує, що судом апеляційної інстанції застосовано положення частини першої та четвертої статті 559 ЦК України без врахування правових висновків Верховного Суду з приводу застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладені в постановах від 13 червня       2018 року у справі №408/8040/12, від 04 вересня 2020 року у справі №604/278/15-ц. Також посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України і зазначає, що відсутній правовий висновок щодо застосування норм статей 6, 629 ЦК України, статті 16 ЦПК України, статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у подібних правовідносинах. Крім того, посилається на те, що суд не дослідив зібрані у справі докази, в зв`язку з чим просить дослідити кредитний договір від 20 лютого 2008 року №003-2008-337, графіки платежів до нього, додаткову угоду від 10 липня 2009 року до кредитного договору від 20 лютого 2008 року №003-2008-337, додаткову угоду від 27 липня 2009 року до кредитного договору від 20 лютого 2008 року №003-2008-337, кредитний договір від 20 лютого 2008 року №003-2008-342 та графіки платежів до нього, додаткову угоду від 10 липня 2009 року до кредитного договору від 20 лютого 2008 року №003-2008-342, додаткову угоду б/н до кредитного договору від        20 лютого 2008 року №003-2008-342, договір поруки від 20 лютого 2008 року                  №003-2008-337-Р, додаткову угоду до договору поруки від 20 лютого 2008 року           №003-2008-337-Р, договір поруки від 20 лютого 2008 року №003-2008/342-Р, додаткову угоду від 27 липня 2009 року до договору поруки від 20 лютого 2008 року                          №003-2008/342-Р, судову повістку для ОСОБА_2 , договір найму приміщення від          22 травня 2008 року, вимоги про погашення заборгованості, надіслані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розрахунки заборгованості за кредитними договорами від 20 лютого 2008 року №003-2008-337 та від 20 лютого 2008 року №003-2008-342, квитанції від                21 листопада 2011 року, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2009 року, свідоцтво про розірвання шлюбу від 09 грудня 2010 року (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
За таких підстав касаційна скарга  ОСОБА_2 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим, третім та четвертим частини другої статті 389 ЦПК України та подана в строк, встановлений статтею 390 ЦПК України.
Скаржником сплачено судовий збір у розмірі 6438 грн та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
В касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, в обґрунтування якого посилається на те, що оскаржувані судові рішення набрали законної сили, в зв`язку з чим після задоволення касаційної скарги скаржник буде змушений повертати всі кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження, а тому просить зупинити виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
За правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Вивчивши подане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження у справі, оскільки доводи скаржника зводяться виключно до одностороннього прогнозування майбутнього результату розгляду касаційної скарги та до небажання виконувати оскаржувані судові рішення, інших обґрунтованих належним чином доводів доцільності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень клопотання не містить, в зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року та на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року.
Витребувати з Голосіївського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №2601/7773/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення виконання заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 липня 2012 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            А. А. Калараш
І. В. Литвиненко
О. С. Ткачук