П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 9901/203/19
Провадження № 11-294заі20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В. С.,
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,
за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 ,
представник позивача - Подосінов А. О.,
представник відповідача - Рудак О. В.,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року (судді Стрелець Т. Г., Бевзенко В. М., Шарапа В. М., Данилевич Н. А., Желтобрюх І. Л.) у справі № 9901/203/19 за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (далі - Кадрова комісія) про визнання протиправним і скасування рішення та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія), правонаступником якої є Кадрова комісія, про визнання протиправним і скасування рішення відповідача від 27 лютого 2019 року № 70дп-19 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 ».
2.       На обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначив, що оскаржуване рішення прийнято Комісією з порушенням основоположних принципів, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
3.       Зокрема, позивач указав на те, що станом на 27 лютого 2019 року (дата прийняття оскаржуваного рішення) до матеріалів дисциплінарного провадження КДКП не було долучено листа про можливість розголошення відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, в обсязі, необхідному для прийняття рішення у дисциплінарному провадженні. Отже, висновки КДКП не ґрунтуються на належних доказах. При прийнятті рішення відповідач порушив принцип обґрунтованості, оскільки не послався на жоден доказ. Це свідчить про те, що висновки Комісії щодо обговорення позивачем зі сторонньою особою результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні та одержання винагороди засновані виключно на припущеннях, зроблених на основі лише самого факту існування кримінального провадження відносно позивача. При постановленні необґрунтованого рішення відповідач позбавив позивача права щодо: оскарження його дій у частині правомірності дослідження певних доказів, упередженості, об`єктивності та повноти дослідження матеріалів дисциплінарного провадження; надання оцінки використаним ним доказам на предмет їх законності, належності та допустимості. На думку позивача, він опинився в стані правової невизначеності, оскільки був позбавлений можливості подавати будь-які змістовні заперечення щодо встановлених відповідачем обставин справи, наявності підстав для дисциплінарної відповідальності та звільнення.
4.       На думку ОСОБА_1 , КДКП порушила принципи рівності перед законом та неупередженості, оскільки надала правову оцінку доводам представників прокуратури та доводам дисциплінарної скарги, але при цьому не надала жодної оцінки його письмовим поясненням від 01 листопада 2018 року та письмовим поясненням і доводам представника позивача - адвоката Пугача А. В. 
5.        ОСОБА_1 також зазначив, що Комісія не встановила суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку, оскільки на порушення вимог статей 46, 48 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) не зазначила встановленої форми вини позивача. 
6.       На переконання позивача, зазначена КДКП об`єктивна сторона дисциплінарного проступку не відповідає фактичним обставинам та обставинам, указаним у матеріалах кримінального провадження (обвинувальному акті), що свідчить про відсутність у його діях складу дисциплінарного проступку. При цьому факт обговорення зі сторонньою особою результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні та одержання винагороди свідчить про відсутність об`єктивної сторони дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII. Невмотивована заміна членами Комісії юридичних термінів, а саме поняття «неправомірна вигода» на «винагорода», може свідчити лише про вчинення проступків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII. До того ж КДКП: не зазначила, за вчинення яких дій позивач мав отримати винагороду, у зв`язку із чим неможливо встановити, чи могли б такі дії завдати будь-якої шкоди досудовому розслідуванню; не встановила відомостей про час вчинення дисциплінарних проступків, у зв`язку із чим неможливо встановити строк притягнення до дисциплінарної відповідальності; при вирішенні питання про наявність трьох дисциплінарних проступків не мотивувала, яка саме протиправна дія містила ознаки конкретного дисциплінарного проступку. 
7.        ОСОБА_1 указав, що Комісія порушила принцип презумпції невинуватості, зазначивши, що позивач вчинив дії, що містять ознаки корупційного кримінального правопорушення, тоді як він має статус підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення. На думку позивача, Комісія не може вирішувати питання про дисциплінарну відповідальність на підставі пункту 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII до того часу, доки його вина не буде встановлена обвинувальним вироком суду. Крім того, використання та дослідження під час дисциплінарного провадження інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) (у тому числі довідки-стенограми, копій протоколів НСРД), є неправомірним і незаконним. 
8.       Позивач також стверджував, що КДКП порушила принцип пропорційності, оскільки при вирішенні питання про обрання виду дисциплінарного стягнення для позивача не врахувала ступеня його вини, позитивної характеристики, не звернула уваги на те, що позивач жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності. 
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
9.       Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 11 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовив.
10.  Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що оскаржуване рішення КДКП є правомірним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до критеріїв, визначених у статті 2 КАС України щодо рішення суб`єкта владних повноважень, а тому немає підстав для його скасування.
11.  За висновком суду першої інстанції, приймаючи рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, Комісія врахувала, що дисциплінарний проступок має характер грубого порушення, є несумісним з подальшим зайняттям цим прокурором будь-якої посади в органах прокуратури, тому відсутність дисциплінарних стягнень у позивача та його позитивна характеристика не дають підстав для застосування більш м`якого стягнення, ніж звільнення з посади в органах прокуратури, а відтак відповідач не порушив принципу пропорційності.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
12.  Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,   ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.
13.   На думку скаржника, КДКП в оскаржуваному рішенні, з яким погодився й суд першої інстанції, дійшла необґрунтованого висновку про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку, оскільки з огляду на частину третю статті 48 Закону № 1697-VII Комісія не встановила відомостей щодо мотиву цього проступку, його наслідків та їх тяжкості, належним чином не дослідила ступеня вини позивача та обставин, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. При цьому Комісія обмежилася лише висновком про те, що позивач вчинив дії, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей прокурора. До того ж КДКП прийняла рішення на підставі матеріалів кримінального провадження № 42018000000000488 за обвинуваченням ОСОБА_1 за фактом отримання неправомірної вигоди, яке до цього часу не розглянуто. Фактичні обставини, що складають подію дисциплінарного проступку позивача, збігаються з фактичними даними, які підлягають доказуванню в межах кримінального провадження щодо нього. Однак ці обставини на час притягнення його до дисциплінарної відповідальності не оцінювалися жодним судом на предмет належності, допустимості й достовірності, а в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні - з погляду достатності та взаємозв`язку для встановлення його вини. Отже, Комісія надала оцінку копіям процесуальних документів із матеріалів кримінальної справи (протоколам за результатами НСРД) в дисциплінарному провадженні до того, як така оцінка була здійснена судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України). Оскільки КДКП у своєму рішенні про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вважала встановленими фактичні обставини, які становлять зміст обвинувачення, в межах якого відбуватиметься судовий розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_1 , то, на думку скаржника, це створює значну небезпеку щодо порушення принципу презумпції невинуватості. Оскаржуване рішення хоч і не має преюдиційного значення, проте здатне у майбутньому створювати вплив на суд під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 , що безумовно порушує його право на справедливий суд.
14.  На переконання позивача, висновки КДКП про встановлення в його діях грубого порушення норм прокурорської етики (яке за своїм змістом збігається з ознаками кримінального правопорушення), які обґрунтовано копіями матеріалів кримінального провадження на стадії розслідування, є передчасними, адже притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, який набрав законної сили, або іншому остаточному рішенню суду, яке ґрунтується на досліджених у належному процесуальному порядку доказах.
15.  На підставі викладеного скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
Рух апеляційної скарги
16.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 21 вересня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, а ухвалою від 19 жовтня 2020 року призначила справу до розгляду в судовому засіданні.
Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги
17.  На момент розгляду справи Кадрова комісія відзиву на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 до Великої Палати Верховного Суду не надіслала.
18.  Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
19.  Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
20.   ОСОБА_1 з 2013 року працював в органах прокуратури. Наказом прокурора міста Києва від 16 серпня 2016 року № 1946п ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва.
21.  03 березня 2018 року старший слідчий Головного слідчого управління Служби безпеки України (далі - ГСУ СБУ) за заявою ОСОБА_2 щодо вимагання у нього прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 та колишнім співробітником прокуратури ОСОБА_3 неправомірної вигоди у розмірі 15 тис. доларів США за непритягнення до кримінальної відповідальності його цивільної дружини ОСОБА_4 відкрив кримінальне провадження № 42018000000000488 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
22.  18 червня 2018 року старший слідчий ГСУ СБУ Назаренко А. В. затримав прокурора ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 208 КПК України. 
23.  19 червня 2018 року старший слідчий ГСУ СБУ Литвин В. С. повідомив прокурору Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, а саме одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
24.  Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року застосовано до  ОСОБА_1  запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 140 тис. 960 грн, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків.
25.  Відповідно до наказу прокурора міста Києва від 20 червня 2018 року № 66 «Про проведення службового розслідування» розпочато службове розслідування стосовно прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 .
26.  14 вересня 2018 року прокурор міста Києва затвердив висновок службового розслідування стосовно прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 , згідно з яким у діях прокурора встановлено ознаки дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 5, 6, 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, та рекомендовано прокурору міста Києва направити дисциплінарну скаргу стосовно позивача до КДКП.
27.  01 жовтня 2018 року до Комісії надійшла дисциплінарна скарга прокурора міста Києва Говди Р. М. про вчинення прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
28.  Як підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарній скарзі зазначені: невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пункти 1, 5, 6, 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII).
29.  Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження вказана дисциплінарна скарга розподілена члену Комісії Костенку С. К., який 08 жовтня 2018 року прийняв рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 11/2/4-1621дс-273дп-18 щодо ОСОБА_1 .
30.  У подальшому, 18 жовтня 2018 року, до КДКП надійшла аналогічна дисциплінарна скарга з Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.
31.  Автоматизованою системою розподілу дисциплінарних скарг для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження дисциплінарну скаргу розподілено члену Комісії Костенку С. К., який 26 жовтня 2018 року прийняв рішення про відкриття щодо прокурора  ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, якому присвоєно № 11/2/4-1714дс-295дп-18.
32.  Рішенням КДКП від 31 жовтня 2018 року за № 483дп-18 дисциплінарні провадження № 11/2/4-1621дс-273дп-18 та № 11/2/4-1714дс-295дп-18об`єднано в одне провадження, якому присвоєно № 11/2/4-1621дс-273дп-18.
33.  Рішенням Комісії від 28 листопада 2018 року № 525дп-18 строк проведення перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарному провадженні № 11/2/4- 1621дс-273дп-18 продовжено на один місяць - до 01 січня 2019 року.
34.  27 грудня 2018 року член КДКП Костенко С. К. склав висновок у вказаному дисциплінарному провадженні про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 .
35.  КДКП рішенням від 27 лютого 2019 року № 70дп-19 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва  ОСОБА_1 » притягнула позивача до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
36.  Вказане рішення мотивовано тим, що прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 вчинив дисциплінарні проступки, а саме: дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, в частині протиправних позаслужбових стосунків - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб (пункт 5 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII); одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункт 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII); порушення правил внутрішнього службового розпорядку (пункт 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII).
37.  Підставою для такого висновку стали:
- матеріали службового розслідування, проведеного стосовно прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва ОСОБА_1 , зокрема пояснення, надані під час службового розслідування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про вимагання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, що містяться в матеріалах дисциплінарної справи; 
- зібрані в ході кримінального провадження № 42018000000000488 докази, які були в розпорядженні КДКП, зокрема: копії заяви ОСОБА_2 , копії протоколів допиту свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , матеріали, отримані в ході НСРД, а також відеофайли, які були оглянуті на засіданні Комісії за клопотанням представника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України, на яких зафіксована зустріч 16 травня 2018 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
38.  На виконання вказаного рішення прокурор міста Києва 14 березня 2019 року видав наказ № 455к «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким звільнив прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за грубе порушення правил прокурорської етики з 14 березня 2019 року (пункт 6 частини першої статті 43, пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 1697-VII).
39.  Вважаючи рішення Комісії від 27 лютого 2019 року № 70дп-19 протиправним, позивач оскаржив його до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
40.  Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
41.  Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
42.  Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом № 1697-VII. 
43.  На підставі частини першої статті 44 вказаного Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.
44.  Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Ця процедура передбачає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.
45.  Частинами четвертою та десятою статті 46 Закону № 1697-VII визначено, що після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. 
Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.
46.  Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
47.  Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор: 1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності; 2) не з`явився на засідання, не повідомивши про причини неявки; 3) не з`явився на засідання повторно. Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Комісія. 
48.  Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону № 1697-VII).
49.  Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.
50.  Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
51.  За результатами дисциплінарного провадження КДКП може прийняти рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора), у разі якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення (пункт 1 частини четвертої статті 49 Закону № 1697-VII).
52.  Відповідно до частини третьої статті 48 указаного Закону при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
53.  Прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення (частина перша статті 50 Закону № 1697-VII).
54.  Відмовляючи в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погодився з висновком Комісії про наявність у діях прокурора   ОСОБА_1 ознак складу дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 5 - 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII,у зв`язку з установленими фактами вступу прокурора в позаслужбові стосунки з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (неодноразові зустрічі, у тому числі й у робочий час) з метою вимагання неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні № 42018000000000488, у якому прокурор здійснював процесуальне керівництво.
55.  Також суд визнав обґрунтованим висновок КДКП про те, що вчинені   ОСОБА_1 дисциплінарні проступки мають характер грубих порушень і звільнення з посади в органах прокуратури є пропорційним вчиненому.
56.  Водночас позивач стверджує про помилковість таких висновків, але факт того, що він 16 травня 2018 року зустрічався з  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поза межами приміщення Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва,не заперечує. Разом з тим позивач зазначив, що йшов на зустріч з ОСОБА_3 та не знав, що на цій зустрічі буде ОСОБА_2 . Також позивач указав, що не знав про те, що ОСОБА_3 здійснює представництво ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, проте факту надання ним ОСОБА_4 телефонного номера   ОСОБА_3 для здійснення її представництва не заперечував.
57.  Велика Палата Верховного Суду з цього приводу зазначає таке.
58.  Згідно з пунктами 2, 4, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; презумпції невинуватості; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
59.  За пунктами 3, 4 частини четвертої статті 19 цього Закону прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
60.  Статтями 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Кодекс професійної етики), визначено, що прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі вступати у позаслужбові стосунки з метою використання службових повноважень або службового становища; прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, скомпрометувати звання прокурора, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс.
61.  Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними обов`язками і правами прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.
62.  Відповідно до пункту 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України16 травня 2017 року за № 623/30491), до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належать, зокрема, протиправні позаслужбові стосунки, а саме використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.
63.  Як убачається з мотивувальної частини рішення КДКП від 27 лютого 2019 року № 70дп-19, встановлені в ході дисциплінарного провадження факти та обставини мають значення тільки для прийняття рішення в межах своєї компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні адміністративних або кримінальних правопорушень. Комісія не надає оцінки доказам, отриманим іншими органами та їх посадовими особами, зокрема в ході кримінального та інших видів проваджень, обґрунтованості підозр у вчиненні кримінальних та інших правопорушень. Натомість відомості, необхідні Комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством. На підставі викладеного Комісія отримала копії матеріалів кримінального провадження № 42018000000000488 за обвинуваченням ОСОБА_1 , зокрема копії заяви  ОСОБА_2 , копії протоколів допиту свідків  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
64.  КДКП установила, що прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 міста Києва   ОСОБА_1 вступав із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (цивільна дружина ОСОБА_2 ) у позаслужбові стосунки, мав неодноразові зустрічі з останніми, у тому числі й у робочий час. Зокрема, 24 квітня 2018 року близько 14 год 00 хв ОСОБА_4 зустрічалась із ОСОБА_1 біля супермаркету «Новус» на бульварі Дружби народів, 14-16 у м. Києві. Зустріч була ініційована ОСОБА_1 . На цій зустрічі останній запевнив ОСОБА_4 , що ведуться перемовини щодо вирішення питання про непритягнення її до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 12017100020006302 від 13 червня 2017 року.
65.  Крім того, 16 травня 2018 року приблизно о 19 год 30 хв відбулася зустріч між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , під час якої вказані особи обговорювали умови, за яких ОСОБА_4 може не понести кримінальної відповідальності згідно із законодавством, та суму грошових коштів, які за це мають бути передані   ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Останній постійно був присутній при цій розмові та періодично в неї вступав, демонструючи згоду з усіма словами ОСОБА_3 , який обговорював долю кримінального провадження № 12017100020006302, у якому прокурор   ОСОБА_1 є процесуальним керівником, та озвучував суми коштів. Обізнаність ОСОБА_3 з матеріалами кримінального провадження № 12017100020006302 також свідчить про те, що він діяв спільно з ОСОБА_1 .
66.  За висновком КДКП, викладеним у оскаржуваному рішенні,  ОСОБА_1 проігнорував етичні норми, які є основоположними нормами поведінки прокурора. Допущення подібної поведінки підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури та держави в цілому, оскільки прокурори при здійсненні своїх повноважень представляють державу. Такі дії призводять до зростання обурення в суспільстві діями органів влади, провокують соціальні конфлікти. Водночас Комісія зазначила, що під час розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора в межах компетенції було встановлено факти вчинення дисциплінарних проступків, пов`язаних зі вступом ОСОБА_1 у протиправні позаслужбові стосунки, та порушення правил внутрішнього службового розпорядку, оскільки прокурор у робочий час проводив зустрічі зі сторонніми особами, жодним чином не пов`язані з виконанням ним службових обов`язків, вступивши при цьому з указаними особами у позаслужбові стосунки з метою отримання грошових коштів за непритягнення до кримінальної відповідальності.
67.  Таким чином, зазначені правові положення в сукупності з установленими обставинами свідчать про наявність у діях  ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, а отже і наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за пунктами 5 - 7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
68.  У своїй позовній заяві та апеляційній скарзі   ОСОБА_1 указує на незаконність використання Комісією матеріалів незавершеного кримінального провадження, зокрема і матеріалів НСРД як доказів у дисциплінарному провадженні.
69.  З цього приводу Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відомості, необхідні Комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством. 
70.  Відповідно до частини першої статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
71.  На виконання наведених вище положень статті 222 КПК України Комісія витребувала та отримала необхідні для ухвалення оскаржуваного рішення копії матеріалів кримінального провадження, дозвіл на використання яких у межах дисциплінарного провадження надано безпосередньо прокурором.
72.  Так, матеріалами справи підтверджується, що член КДКП Костенко С. К. звернувся до керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Уварова В. Г. із запитом про надання належним чином завірених копій документів та інформації: про результати досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 (№ 42018000000000488); протоколів допитів свідків, потерпілих, підозрюваного, протоколів оглядів, обшуків, у яких містяться дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора, та порушення правил етичної поведінки; відомостей, отриманих у ході НСРД, у яких містяться дані про вчинення  ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора, та порушення правил етичної поведінки, у відповідь на який було надано окремі матеріали вказаного кримінального провадження, а також повідомлено, що в ході досудового слідства щодо матеріалів НСРД призначено судові експертизи, а тому відомості, отримані в ході НСРД, у яких містяться відомості про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора, та порушення правил етичної поведінки, будуть надані додатково після завершення судових експертиз (аркуші 32, 33 тому 1, том 3 матеріалів дисциплінарного провадження).
73.  Пізніше Генеральна інспекція Генеральної прокуратури України надала дозвіл КДКП на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018000000000488 від 03 березня 2018 року, в тому числі протоколу огляду від 05 лютого 2019 року, яким оглянуто протокол про результати здійснення НСРД - аудіо-, відеоконтролю особи від 12 липня 2018 року № 39/8576т, у якому містяться відомості щодо зустрічі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 16 травня 2018 року на території літнього майданчика ресторану « Мафія », розташованого за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 17, та дані про вчинення ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора, та порушення правил етичної поведінки (аркуші 127 - 145 тому 1 матеріалів дисциплінарного провадження).
74.  З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив, що немає підстав для висновку про те, що вказані докази, використані у дисциплінарному провадженні, були отримані у незаконний спосіб.
75.  До того ж частиною шостою статті 46 Закону № 1697-VII члену Комісії надано право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки.
76.  Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 06 жовтня 1982 року у справі «X. проти Австрії» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 07 жовтня 1987 року у справі «C. проти Сполученого Королівства» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення від 11 лютого 2003 року у справі «Рінгвольд проти Норвегії», заява № 34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
77.  Висновок щодо можливості використання таких доказів під час дисциплінарного провадження стосовно прокурора Велика Палата Верховного Суду зробила також у своїх постановах від 22 та 29 січня 2019 року (справи № 800/454/17 (П/9901/141/18) та 9901/728/18 відповідно).
78.  Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими доводи позивача про те, що матеріали НСРД не можуть бути доказами в дисциплінарному провадженні,оскільки рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності хоч і прийняте з урахуванням відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження № 42018000000000488, але ґрунтується на самостійних правових підставах, у тому числі висновку про результати службової перевірки. Докази, покладені в основу оскаржуваного рішення, Комісія отримала законно і може враховувати їх під час прийняття спірного рішення. 
79.  Велика Палата Верховного Суду також відхиляє доводи скаржника про порушення відносно нього принципу презумпції невинуватості.
80.  Так, стаття 62 Конституції України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
81.  Однак установлені Комісією за результатами дисциплінарного провадження факти та обставини, пов`язані з поведінкою прокурора під час подій, що стали предметом досудового розслідування, мають значення тільки для прийняття рішень Комісією в межах її компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення. Комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 у межах кримінального провадження, а лише перевірила відповідність поведінки позивача вимогам Закону № 1697-VII та Кодексу професійної етики.
82.  З огляду на викладене доводи скаржника про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, який набрав законної сили, або іншому остаточному рішенню суду, яке ґрунтується на досліджених у належному процесуальному порядку доказах, є помилковими.
83.  Суд першої інстанції правильно встановив, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано характер проступків, їх наслідки, особу прокурора, у тому числі службову характеристику, ступінь його вини та інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
84.  Велика Палата Верховного Суду вважає, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретні, визначені законом підстави звільнення позивача з посади в органах прокуратури, а саме: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, в частині протиправних позаслужбових стосунків - використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб; одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; порушення правил внутрішнього службового розпорядку, що є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за пунктами 5-7 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII. 
85.  З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення КДКП про притягнення  ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури є правомірним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до критеріїв, визначених у статті 2 КАС України. 
86.  Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
87.  Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
88.  На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
89.  Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув справу з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                    В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                            О. С. Золотніков
Судді:                                   Т. О. Анцупова                                                   Л. М. Лобойко
                                              В. В. Британчук                                                 К. М. Пільков
                                              Ю. Л. Власов                                                      О. Б. Прокопенко
                                              І. В. Григор`єва                                                  В. В. Пророк
                                              М. І. Гриців                                                         Л. І. Рогач
                                              В. І. Данішевська                                                    О. М. Ситнік
                                              Ж. М. Єленіна                                                     В. М. Сімоненко
                                              Л. Й. Катеринчук                                               І. В. Ткач
                                              Г. Р. Крет                                                             С. П. Штелик