Справа № 166/144/20 	Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/86/21  Категорія: 36 	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
28 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я., 
секретар судового засідання Галицька І. П.,
з участю: 
       представника позивача адвоката Панасюка І. І.,
       відповідача ОСОБА_1 ,
       представника відповідача адвоката Потопальського Б. М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (штрафу) за апеляційною скаргою позивача Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення неустойки (штрафу). Позов мотивовано тим, що Вінницький національний медичний університет імені М. І. Пирогова МОЗ України 30 березня 2017 року надав  ОСОБА_1 направлення на роботу, згідно з яким остання направлена в розпорядження до Ратнівської ЦЛР для роботи на посаді лікар з ультразвукової діагностики. Після закінчення вказаного медичного навчального закладу відповідачку на підставі наказу Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації від 20.07.2017 №147-ос/к, наказу головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 21.07.2017 № 269-ос зараховано до Ратнівської ЦРЛ на посаду лікаря-інтерна з спеціальності «Радіологія» з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2019 року. Між сторонами 28 липня 2017 року укладено договір про співпрацю, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання не пізніше 01 серпня 2017 року прийняти для проходження інтернатури відповідачку строком на 1 рік 6 місяців з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2019 року, а відповідачка - укласти протягом 10 календарних днів після закінчення інтернатури строковий трудовий договір із Ратнівською ЦРЛ строком на 3 роки та працювати протягом трьох років відповідно до своєї кваліфікації та спеціалізації, що передбачені законодавством з метою покращення якості медичного обслуговування населення Ратнівського району. Сторони домовилися, що за відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 200 тисяч гривень. Відповідно до наказу головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 30.01.2019 №48-ОС  ОСОБА_1 31 січня 2019 року звільнено у зв`язку із закінченням інтернатури відповідно до ст. 36 КЗпП України. На виконання договору про співпрацю за заявою відповідачки від 31.01.2019 згідно із наказом головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 31.01.2019 № 52-ОС останню прийнято з 01 лютого 2019 року на посаду лікаря стажиста-рентгенолога рентгенофлюорографічного відділення Ратнівської ЦРЛ, а також сторонами укладено строковий трудовий договір від 31.01.2019 № 1 на строк з 01 лютого 2019 року по 31 січня 2022 року. Згідно із наказом головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 14.02.2019 №72-ОС  ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-стажиста з ультразвукової діагностики діагностичного відділення. На виконання даного наказу між сторонами укладено строковий трудовий договір від 14.02.2019 № 2 на строк з 14 лютого 2019 року по 31 січня 2022 року. Відповідно до листа МОЗ від 12.03.2019 № 11.2-10/6575 погоджено зміну місця призначення на роботу відповідачки з посади лікаря з ультразвукової діагностики на посаду лікаря-рентгенолога. За направленням та за рахунок позивача  ОСОБА_1 закінчила курси спеціалізації з циклу «Рентгенологія» на факультеті післядипломної освіти Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького з 03 по 27 червня 2019 року та з 02 вересня по 31 жовтня 2019 року. У зв`язку із набуттям відповідачкою статусу лікаря-спеціаліста із спеціальності «Рентгенологія» на підставі її заяви від 06.11.2019 останню відповідно до наказу директора Ратнівської ЦРЛ від 04.11.2019 № 385-ОС переведено на посаду лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення. Однак 13 листопада 2019 року відповідачка подала заяву про звільнення за власним бажанням 27 листопада 2019 року, на підставі якої наказом директора Ратнівської ЦРЛ від 26.11.2019 №398-ОС її було звільнено з 27 листопада 2019 року за власним бажанням. Зважаючи на наслідки невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань, враховуючи тривалість навчання та необхідні знання й навички для її зайняття, просить стягнути із  ОСОБА_1 200 тисяч гривень штрафу за умовами договору про співпрацю та 5000 грн. судових витрат.
Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2020 року у задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради до  ОСОБА_1 про стягнення неустойки (штрафу) відмовлено за безпідставністю.
Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що правочин є юридичним фактом, оскільки внаслідок його вчинення виникають, змінюються або припиняються цивільні права та обов`язки; правочин - це вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи, і за цією ознакою правочин відрізняють від юридичних учинків, правові наслідки яких наступають в силу закону незалежно від волі його суб`єктів; правочин породжує правовий наслідок; правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Незважаючи на те, що жодна із сторін не оспорювала факт правомірності правочину, суд першої інстанції дійшов висновку про нікчемність договору та з врахуванням даної обставини відмовив у задоволенні позову. Крім того, відповідач упродовж періоду з моменту підписання договору про співпрацю і до моменту звернення позивача до суду із позовом не оспорювала укладений між ними правочин. Відповідач не довела, що договір було укладено не з її власної волі. Те, що сторони в договорі про співпрацю обумовили укладення строкового трудового договору на 3 року жодним чином не порушує права громадянина щодо вільного вибору місця роботи, а тому висновок суду, що умова договору про обов`язок укласти трудовий договір є порушеням прав громадянина щодо вільного вибору місця роботи є необгрунтований. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити новее судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 200000,00 грн.
Представник відповідача адвокат Потопальський Б. М. за допомогою електронної пошти подав відзив на апеляційну скаргу, який не містить підпису, в якому вказує, що нікчемний правочин якраз і є в силу своєї нікчемності таким, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а в данному випадку також і трудового законодавства. Значення нікчемності договорів про співпрацю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України про працю, полягає в тому, що такі умови порушують справедливий баланс інтересів працівника і роботодавця настільки, що для дотримання такого балансу доцільним є запобігання набуттю юридичної сили таких умов договорів про співпрацю. Суд правильно застосував норму абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача адвокат Панасюк І. І. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.
Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Потопальський Б. М. апеляційну скаргу не визнали та просили залишити її без задоволення.
       Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно із направленням Вінницького національного медичного університету імені М. І. Пирогова МОЗ України № 185 від 30 березня 2017 року направлена в розпорядження Ратнівської ЦЛР для роботи на посаді лікаря з ультразвукової діагностики із вказівкою на дату прибуття - 01 серпня 2017 року.
На підставі вказаного направлення згідно із наказом Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації від 20.07.2017 №147-ос/к ОСОБА_1 зарахована у Ратнівську центральну району лікарню на посаду лікаря-інтерна з спеціальності «Радіологія» з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2019 року. Відповідно до п. 6 згаданого Наказу після закінчення інтернатури ОСОБА_1 направлено у розпорядження головного лікаря Ратнівської ЦРЛ для роботи на посаді лікаря з ультразвукової діагностики.
Згідно із наказом головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 21.07.2017 № 269-ОС ОСОБА_1 зараховано до Ратнівської ЦРЛ на посаду лікаря-інтерна з спеціальності «Радіологія» з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2019 року.
Між сторонами 28 липня 2017 року укладено договір про співпрацю, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання надати гарантійний лист за підписом головного лікаря щодо укладення трудового договору з обраної лікарської/провізорської спеціальності на період проходження інтернатури; передбачити у штатному розписі Ратнівської ЦРЛ необхідну штатну одиницю з обраної відповідачем лікарської спеціальності на період проходження інтернатури та після її закінчення протягом 3-х років; надати робоче місце і обсяг роботи відповідно до вимог навчальних планів та програм інтернатури з обраної лікарської спеціальності строком на 1 рік 6 місяців з 01.08.2017 по 31.01.2019 року.
Відповідачка за умовами договору про співпрацю зобов`язувалася укласти протягом 10 календарних днів з дня закінчення інтернатури строковий трудовий договір із Ратнівською ЦРЛ терміном на 3 роки в порядку, визначеному чинним трудовим законодавством, та працювати відповідно до своєї кваліфікації та спеціалізації, що передбачені законодавством, протягом трьох років.
Згідно із п. 3.2. договору про співпрацю сторони домовилися, що за відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 200 тисяч гривень.
Відповідно до наказу головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 30.01.2019 № 48-ОС ОСОБА_1 31 січня 2019 року звільнено у зв`язку із закінченням інтернатури відповідно до ст. 36 КЗпП України.
За заявою відповідачки від 31.01.2019 згідно із наказом головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 31.01.2019 № 52-ОС останню прийнято з 01 лютого 2019 року на посаду лікаря стажиста-рентгенолога рентгенофлюорографічного відділення Ратнівської ЦРЛ, а також сторонами укладено строковий трудовий договір від 31.01.2019 №1 на строк з 01 лютого 2019 року по 31 січня 2022 року.
Згідно із наказом головного лікаря Ратнівської ЦРЛ від 14.02.2019 №72-ОС ОСОБА_1 переведено на посаду лікаря-стажиста з ультразвукової діагностики діагностичного відділення. На виконання даного наказу між сторонами укладено строковий трудовий договір від 14.02.2019 № 2 на строк з 14 лютого 2019 року по 31 січня 2022 року. У зв`язку із укладенням договору № 2 припинив дію трудовий договір № 1 від 31.01.2019.
Наказом директора Ратнівської ЦРЛ від 26.11.2019 №398-ОС ОСОБА_1 звільнено з 27 листопада 2019 року за власним бажанням згідно із заявою від 13.11.2019.
Укладення договору про співпрацю було спрямовано на фіксацію зобов`язання ОСОБА_1 укласти протягом 10 календарних днів з дня закінчення інтернатури строковий трудовий договір з Ратнівською ЦРЛ терміном на 3 роки в порядку визначеним чинним трудовим законодавством та працювати відповідно до своєї кваліфікації та спеціалізації, що передбачені законодавством протягом 3-років.
Про конституційне право випускників медичних вищих навчальних закладів України на вільний вибір місця подальшої роботи свідчить Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про вищу освіту»  від 6 жовтня 2016 року №1662), який набрав чинності з 1 січня 2017 року, яким скасовано обов`язковість працевлаштування для випускників, підготовка яких здійснювалась за державним (регіональним) замовленням за спеціальностями медичної (фармацевтичної) галузі. Метою прийняття цього законопроекту згідно із поданням Комітету з питань науки і освіти ВРУ від 21.04.2016 є приведення законодавчих та інших нормативних актів у відповідність з нормами Конституції України в частині забезпечення конституційних прав громадян на працю, а також норм щодо заборони примусової праці, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 29 «Про примусову чи обов`язкову працю» від 28 червня 1930 року та Міжнародною Конвенцією «Про скасування примусової праці» № 105, ратифікованою Законом України від 05.10.2000 № 2021-ІІІ.
Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Розкриваючи зміст засади свободи договору, у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.
Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.
Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.
Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.
Умови угоди про співпрацю, в тому числі і щодо сплати штрафу за невиконання зобовязань, є недійсними, оскільки суперечать чинному законодавству, а саме ст. 9 Кодексу Законів про працю, так як вони погіршують становище працівника.
На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу позивача Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської районної ради залишити без задоволення.
Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий 

 
Судді