УХВАЛА
 
15 березня 2021 року
м. Київ 
 
Справа №642/7821/16-к
Провадження №51-697 ск 19
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
вивчила касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року і
встановила:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах визначеного судом строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Однак, як видно зі змісту цієї скарги, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув.
Відповідно до ст. 438 КПК України суд касаційної інстанції вправі скасувати або змінити оспорювані рішення у випадку допущення судами таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК України є істотними.
Зокрема, скаржником у поданій касаційній скарзі знову не наведено обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з огляду на правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, визначені статтею 72 КК України, а також необхідності скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням статей 412, 413 КПК України.
Заперечуючи правомірність засудження,скаржник ставить під сумнів правильність установлених фактичних обставин кримінального провадження, скаржиться на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для його зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. У поданій скарзі  ОСОБА_4 не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для зміни чи скасування оскаржених судових рішень, та належним чином не обґрунтовує свої доводи.
Таким чином, засуджений недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог ст. 429 КПК України її потрібно повернути на підставі п. 1    ч. 3 ст. 429 КПК України.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів  
постановила:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                     ОСОБА_3