ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 березня 2021 року           справа №200/8313/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянувши у  порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/8313/20-а (головуючий суддя І інстанції – Чучко В.М.), складене у повному обсязі 16 листопада 2020 року у м. Слов`янську Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2020 року ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про:
- визнання протиправним та скасування рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні житлових субсидій та пільг створеної при військово-цивільній адміністрації міста Торецьк, оформленого протоколом засідання №1 від 07 листопада 2019 року, в частині припинення ОСОБА_1 надання житлової субсидії з 01 жовтня 2019 року по 30 квітня 2020 року;
- визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо повернення житлової субсидії, яка була призначена ОСОБА_1 на період з жовтня 2018 року по січень 2019 року включно у сумі 6 720,82 грн., шляхом зняття її з особових рахунків як отримувача житлової субсидії на підприємствах виконавцях житлово-комунальних послуг;
- зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області повернути суми житлової субсидії на особові рахунки надавачів послуг за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року;
- зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії з жовтня 2019 року по квітень 2020 року (а.с. 1-3).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо надіслання ОСОБА_1 повідомлення Вих.№08/3-03559/1 від 12 листопада 2019 року, повідомлення Вих.№08/3-00868 від 20 березня 2020 року, повідомлення Вих.№08/3-02507 від 27 серпня 2020 року про повернення надміру виплаченої суми субсидії за період з 01 лютого 2019 по 30 квітня 2019 в сумі 4874,27 грн. Зобов`язано Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області повторно розглянути питання про призначення та надання ОСОБА_1 житлової субсидії. В іншій частині позовних вимог  відмовлено (а.с. 70-74).
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що відсутні правові підстави для призначення та виплати позивачу житлової субсидії, оскільки позивач з 01 травня 2018 року та протягом наступних періодів не надала нову заяву та декларацію, в якій не задекларувала чоловіка відповідно до чинного законодавства, тому виникла переплата субсидії.
Призначена позивачу субсидія у розмірі 6720,82 грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року була повернута Управлінням до державного бюджету шляхом зняття коштів з її особових рахунків в житлово-комунальних підприємствах, а сума надміру виплачених коштів готівкою склала 4874,27 грн., яку позивач повинна повернути на рахунок Мінсоцполітики України та надати до Управління копію квитанції про повернення коштів (а.с. 80-82).
Сторони в судове засідання не викликались, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. 
15 лютого 2021 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з огляду на наступне.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).
З 23 листопада 1974 року позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 , який зареєстровано відділом ЗАЦС міста Дніпропетровська (а.с. 5).
Позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області як одержувач житлової субсидії з 30 грудня 2015 року, одержувала житлову субсидію з грудня 2015 року по вересень 2019 року.
Як вбачається з виписки з протоколу №11 від 07 листопада 2019 року засідання комісії по розгляду спірних питань в призначенні субсидії, вирішено припинити ОСОБА_1 надання раніше призначеної житлової субсидії за поданням керівника УСЗН ВЦА м. Торецьк та повернути до державного бюджету надміру виплачену субсидію за період з 01 травня 2018 року по 31 січня 2019 року шляхом зняття коштів з особових рахунків заявника в житлово-комунальних підприємствах.
Позивачу надіслано повідомлення про повернення надміру виплаченої суми субсидії Вих.№08/3-03559/1 від 12 листопада 2019 року, яке обґрунтоване тим, що позивач з 01 травня 2018 року не задекларувала свого чоловіка для призначення житлової субсидії, управлінням встановлено факт надміру виплачених коштів, які були перераховані на особові рахунки позивача в житлово-комунальні підприємства за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року та з 01 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року, виплачені позивачу готівкою. Призначені позивачу субсидія за період з 01 жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року у розмірі 6720,82 грн. повернута управлінням до державного бюджету шляхом зняття коштів з особових рахунків позивача в житлово-комунальних підприємствах, а суму житлової субсидії за період з 01 лютого 2019  року по 30 квітня 2019 року, виплачену позивачу готівкою у розмірі 4847,27 грн. необхідно повернути на рахунок Мінсоцполітики України (а.с. 11). 
20 березня 2020 року стосовно позивача сформовано повідомлення Вих.№08/3-00868 про повернення надміру виплаченої суми субсидії за період з 01 лютого 2019  року по 30 квітня 2019 року у розмірі 4874,27 грн. (а.с. 13). 
Повідомленням Вих.№08/3-02507 про повернення надміру виплаченої суми субсидії, позивача повідомлено про повернення надміру виплаченої суми субсидії за період з 01 лютого 2019  року по 30 квітня 2019 року у розмірі 4874,27 грн.
Спірним є питання припинення виплати та повернення надмірно виплаченої житлової субсидії позивачу з підстав недекларування з 01 травня 2018 року свого чоловіка відповідно до чинного законодавства.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про неправомірність дій управління, оскільки у даному випадку позивач є добросовісним набувачем, оскільки надмірне перерахування (виплата) субсидії відбулось через неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо перевірки наданих позивачем відомостей.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 жовтня 1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (далі - Положення).
Пунктом 2 Положення визначено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).
Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). (п. 3 Положення).
Відповідно до пп. 5 п. 6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад місяць (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (крім заборгованості за послугу з постачання та розподілу природного газу, що нарахована виконавцем комунальної послуги з посиланням на рішення суду щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу та у зв`язку з приведенням об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов, а також заборгованості, що виникла у зв`язку з тим, що управитель, об`єднання, виконавець комунальних послуг не уклали договору з АТ “Ощадбанк” (його установами) для перерахування сум житлових субсидій у грошовій безготівковій формі).
Постановою КМУ від 14 серпня 2019 року № 807 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» установлено, що фінансування та виплата житлових субсидій, нарахованих у готівковій формі до 1 жовтня 2019 року, здійснюються відповідно до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, у редакції, що діяла до набрання чинності цією постановою.
Згідно пункту 2 постанови КМУ від 27 квітня 2018 року № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022» (далі – Постанова №329), чинної на момент виникнення спірних відносин, установлено, що з 1 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства є:           особи, які відповідають вимогам, визначеним в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій;          внутрішньо переміщені особи; особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства;          особи, які є орендарями житлових приміщень (будинків); особи, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають.
Відповідно до п. 3 Постанови №329, призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення)
Пунктом 13 Постанови №329, визначено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).
Під час прийому документів для призначення житлової субсидії забороняється вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням.
Для розгляду питань, що належать до компетенції комісії, у випадках, передбачених цим Положенням, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може запропонувати громадянину подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для розгляду комісією питань.
Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з відповідною заявою після травня 2018 року позивач не зверталась та субсидію на наступний період їй розраховано в автоматичному режимі.
Первинно субсидія позивачу була призначена з грудня 2015 року по квітень 2016 року на підставі заяви та декларації позивача про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 30 грудня 2015 року.
Дослідивши відомості, викладені в цій декларації, судом встановлено, що в п. 3 «Особи, які зареєстровані (для орендарів – особи, які фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку» розділу І позивачем зазначено ОСОБА_1 , відомості про чоловіка позивачки відсутні. 
Обов`язок подання для призначення житлової субсидії нових заяви і декларації у особи, яка отримує житлову субсидію виник з 1 травня 2018 року.
Як вбачається з пункту 2 постанови КМУ від 27 квітня 2018 року № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1022», перелік осіб у яких виникає обов`язок подання нових заяви і декларації є визначеним та вичерпним, зокрема, до них відносяться особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.
Виходячи з аналізу п. 13 Постанови №329, перелік документів, які особа подає до органу соціального захисту для призначення житлової субсидії є вичерпним, вимагати від громадян документи, подання яких не передбачено цим Положенням, забороняється, а громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.
Відповідно до п. 22 Постанови №329, за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.
Виходячи з комплексного аналізу вказаних норм вбачається, що подання особою до органу соціального захисту населення відомостей щодо інших членів своєї сім`ї у тому числі, тих, що зареєстровані за іншою адресою, є питанням доброчесності такої особи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні відповідної декларації від 30 грудня 2015 року до відповідача не зазначено про проживання разом з нею чоловіка, ОСОБА_2 , зареєстрованого за іншою адресою.
Разом з тим, чоловік позивача ОСОБА_2 ніколи не мешкав в м. Торецьку та не вів спільного господарства з позивачем, з 1976 року фактично і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено адресною книгою, актом про фактичне не проживання особи від 03 лютого 2020 року та довідкою голови квартального комітету №10 за місцем проживання ОСОБА_2 (а.с. 9,10, 12).
Відповідно до п. 22 Постанови №329, для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості про: склад зареєстрованих у житлових приміщеннях (будинках) осіб - органами місцевого самоврядування або уповноваженими ними органами; забезпеченість громадян житловою площею та комунальними послугами - управителями, об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг.
У таких відомостях зазначається: розмір платежів за житлово-комунальні послуги у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів житлово-комунального обслуговування; розмір внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів житлово-комунального обслуговування; сума простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком; інформація про доходи осіб та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - Пенсійним фондом України у порядку, встановленому Фондом та Мінсоцполітики; інформація про доходи осіб з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, а також групу платників єдиного податку, до якої належить фізична особа - підприємець, що обрав спрощену систему оподаткування, - ДФС у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном; інформація про перетин державного кордону особами - Держприкордонслужбою; інформація про наявність в осіб транспортних засобів - уповноваженими органами МВС; реквізити документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство або право іноземця або особи без громадянства на законних підставах перебувати на території України, - ДМС. Відомості, зазначені в цьому пункті, можуть надаватися структурному підрозділу з питань соціального захисту населення у вигляді довідок, даних на електронних носіях інформації тощо.
Відомості, зазначені в абзацах другому - сьомому цього пункту, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення можуть отримувати також від організацій, що здійснюють нарахування плати за житлово-комунальні послуги, внесків/платежів об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком за договорами з управителями або об`єднаннями, виконавцями комунальних послуг, інформаційно-обчислювальних центрів, розрахункових центрів, центрів нарахування плати за житлово-комунальні послуги, центрів муніципальних систем управління тощо.
Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.
У разі коли документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, подано не в повному обсязі, житлова субсидія призначається за умови надходження документів, яких не подано одночасно із заявою, протягом 30 днів з дня подання заяви.
Якщо документи, передбачені пунктом 13 цього Положення, протягом 30 днів з дня подання заяви не додані громадянином, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення приймає рішення про відмову в призначенні житлової субсидії, про що інформує заявника в порядку, встановленому цим пунктом.
Структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.
Враховуючи викладене, станом на момент призначення позивачу житлової субсидії грудень 2015 року відповідач не здійснив перевірку, наданих позивачем в декларації відомостей, призначивши їй субсидію без перевірки соціального статусу позивача, зокрема не з`ясувавши відомостей щодо перебування позивача у шлюбі, кількості осіб зареєстрованих в приміщенні тощо, та з 01 травня 2018 року призначив субсидію позивачу в автоматичному режимі.
До можливого умисного не зазначення позивачем відомостей про свого чоловіка суд ставиться скептично, оскільки  п. 3 «Особи, які зареєстровані (для орендарів – особи, які фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку» розділу І декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, міг бути сприйнятий позивачем буквально.
Відповідно до ч. 1 ст. 1215 Цивільного Кодексу України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.
Таким чином, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо відповідач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку позивача як набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо.
Аналогічного  висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 727/5743/15-ц від 27 березня 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку позивач є добросовісним набувачем, оскільки надмірне перерахування (виплата) субсидії відбулось, через неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо перевірки наданих позивачем відомостей.
Відтак, дії управління соціального захисту населення щодо надіслання повідомлень про відшкодування коштів по переплаченим житловим субсидіям в сумі 4874,27 грн. є протиправними.
При цьому, правомірним є висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області розглянути питання про призначення та надання ОСОБА_1  житлової субсидії.
Посилання відповідача не неможливість виконання рішення суду першої інстанції в цій частині є незмістовним, з огляду на фактичне призначення спірної субсидії в автоматичному режимі.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
За змістом статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі № 200/8313/20-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 березня 2021 року.
      
Судді                                                                                        А.В. Гайдар
                                                                                                               А.А. Блохін
                                                                                                      Г.М. Міронова