Номер провадження: 22-ц/813/5108/21 
Номер справи місцевого суду: 2/1522/8661/11
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
За участю секретаря – Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ІмексБанк» - правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1  про стягнення суми заборгованості,-

                                                   ВСТАНОВИЛА:       
ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовних вимог.
20 грудня 2012 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, що набрало законної сили 17.07.2013 року та стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» за договором кредитної лінії №497 від 29.03.2007 року кредитну заборгованість у розмірі 67 943,92 євро; пеню нараховану за неналежне виконання зобов`язань -87246,82 грн; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700, 00 грн та витрати на інформаійно-технічне забезпечення -120 грн.
15.08.2019 року між ПАТ«ІМЕКСБАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір відступлення прав вимоги № 104,відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 497 від 29.03.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
01.10.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до Приморського районного суду м. Одеси подало заяву в котрій просить суд замінити первісного стягувача, а саме: Публічне акціонерне товариство «»ІМЕКСБАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за виконавчими листами по справі 2/152\8661\11.
Зазначає, що на підставі відступлення прав вимоги відбулася заміна кредитора , а тому ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є правонаступником первісного стягувача «ПАТ ІМЕКСБАНК» та має право звернутися до суд з відповідною заявою на будь якій стадії процесу. 
Посилається на вимоги ст.512 ЦК України, 442 ПК України та ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».
Ухвалою  Приморського районного суду м. Одеси від  18 березня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача за позовом Публічно акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості задоволено.
Суд замінив  стягувача - ПАТ «ІМЕКСБАНК» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах виданих по справі №2/152/8661/11 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року ( а.с.223-225 т.)
Змінюючи стягувача районний суд виходив з підстав відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» , що не залежить від відкритого виконавчого провадження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року з прийняттям судового рішення про відмову у заяві ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.
       Апелянт ОСОБА_2 просить суд відкласти розгляд справи посилаючись на знаходження у відряджені за межами Одеської області. На підтвердження доказу надав посадочний документ Одеса-Харків від 31.01.2021 року та копію паспорта.
Судова колегія вважає, що за відсутні даних про перебування ОСОБА_2 у відрядження - клопотання не підлягає задоволенню.
       Відповідачка ОСОБА_1 просить суд відкласти розгляд справи посилаючись на перебування на самоізоляції у зв`язку з хворобою матері. При цьому доказі на підтвердження своїх підстав не надала.
Судова колегія приходить до висновку про відмову в клопотанні з огляду на наступне.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусу СОVID-19? з подальшими змінами, на усій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 20.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки: "помаранчевий" або "червоний", зупинити розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинити їх допуск до залів судових засідань.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . 
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.
При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З цих підстав, датою складання цього судового рішення 15.02.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року з прийняттям судового рішення про відмову у заяві ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.
Зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалено за її відсутності, без належного повідомлення про час та місце судового розгляду, що свідчить про порушення права на доступ до правосуддя.
Заявником не надано доказів на підтвердження виконання умов 2 Договору, відповідно доказів оплати матеріали справи не містять. А тому не було належним чином доведено факту виникнення права вимоги, що відступається за укладеним договором.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16.
Крім того зазначає, що матеріали справи не містять у заявника спеціального дозволу(ліцензії) на право здійснення фінансової діяльності в т.ч. валютних операцій, доказів внесення до реєстру банківських установ та фінансових установ. Посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року( справа № 909/968/16, постанова від 31 жовтня 2018 року справа № 465\646\11).
12.05.2020 року ОСОБА_1 подала доповнення до апеляційної скарги в якій крім зазначених обставин зазначає, що в Договорі відступлення прав вимог № 104 від 15.08.2019 року не визначено обсяг та зміст проданих вимог, які переходять до нового кредитора.
В письмових поясненнях заявник просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року, без змін. Зазначає, що весь обсяг дій передбачений нормами матеріального та процесуального права у цивільно-правових відносинах між Банком та ТОВ «ФК» Довіра та Гарантія», в контексті укладеного договору про відступлення прав вимог було дотримано, не визнавались судом не дійсними.
Звертає увагу, що відповідно до ст.516 ЦК України , заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому посилання апелянта щодо необхідності документів для заміни сторони є недоцільними.
Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 5017/2643/2012 зазначає, що вирішення судом спору про стягнення грошових коштів не змінює природи зобов`язання та підстав винесення боргу. Правовідносини між Боржником та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» грунтуються на вже існуючому рішенні суду та на відкритому виконавчому проваджені, яке є обов`язковим до виконання та держава забезпечує його виконання у визначеному законом порядку.
В своїх письмових поясненнях представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року – без змін.

 ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного. та залишити її без змін.
Змінюючи стягувача, районний суд виходив з того , що за договором відступлення прав вимоги № 104 від 15 серпня 2019 року відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 497 від 29.03.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.
15.08.2019 року між ТОВ «ФК та Гарантія» та ПАТ «Імексбанк» укладено договір купівлі - продажу прав вимог № 104 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-07-01-000014-b від 18.07.2019 року.
За цим договором Банк відступив, а ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» прийняла та сплатила за право грошової вимоги до боржників, спадкоємців боржників, правонаступників боржника та інших осіб до яких перейшли права і обов`язки боржників за кредитними договорами та / або договорами поруки відповідно до пункту 1 цього договору.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження№ 61-46230св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Задовольняючи заяву , суд першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
При вирішенні даної справи правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
                                                ПОСТАНОВИЛА:    
Апеляійну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Гловуючий                                   Л.А. Гірняк

          Судді:                                    О.С.Комлева 

С.М. Сегеда