Номер провадження: 33/813/195/21
Номер справи місцевого суду: 523/18086/20 
Головуючий у першій інстанції Лупепенко А.В. 
Доповідач Джулай О. Б.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2021 року                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя Джулай О.Б.
за участю:
секретаря судового засідання Подуст Т.П.
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 18 грудня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеною постановою ОСОБА_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
Відповідно до оскарженої постанови, судом першої інстанції було встановлено, що 18.11.2020 о 00 годин 07 хвилин ОСОБА_1 , в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, в м. Одеса вул. Миколаївська дорога 239, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звуження зіниць очей, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що висновки судді не відповідають фактичним обставина справи, зокрема в апеляційній скарзі посилається на такі обставини:
- в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння;
- співробітники поліції ввели його в оману, змусивши відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп`яніння;
- з 01.07.2020 адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за ст.130 КУпАП, скасовано, відповідна норма КУпАП втратила чинність, тому в силу ст. 58 Конституції України, справа підлягає закриттю. 
На підставі викладеного просить скасувати оскаржену постанову судді суду першої інстанції і постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити.

Позиції учасників судового розгляду.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, проте в судове засідання не прибув, з клопотанням про відкладання апеляційного розгляду не звертався.
Приймаючи до уваги ті обставини, що участь сторін є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про призначення судового розгляду в апеляційному суді, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу, за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Твердження апелянта, що суддя суду першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги апеляційним судом з таких підстав.
Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, були повно, всебічно та об`єктивно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені суддею в їх сукупності.
Суддя суду першої інстанції, мотивуючи обґрунтованість висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених в постанові обставинах, послався на протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №137049 від 18 листопада 2020 року (а.с.2); пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.5-6); а також на відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні цього правопорушення (а.с.3).
Апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження на підставі досліджених апеляційним судом письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_4 , в їх присутності, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Підстави для недовіри або сумнівів в правдивості та об`єктивності пояснень свідків у суду апеляційної інстанції відсутні.
З відеозапису, якій дослідженим апеляційним судом, вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Зазначені вище письмові пояснення свідків та відеозаписи були оцінені судом першої інстанції разом, і обґрунтовано визнані достовірними і достатніми для підтвердження відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом» факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Тому, твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, та такими, що спростовуються вищевказаними доказами.
Посилання в апеляційній скарзі, що співробітники поліції ввили ОСОБА_1 в оману та змусили відмовитись від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює, як спосіб захисту останнього і намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вказана позиція спростовується дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення, в яких зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в ході якого ніяких недозволених методів працівники поліції не здійснювали.
Доводи апеляційної скарги про те, що з 01 липня 2020 року адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за ст.130 КУпАП, скасовано, а відповідна норма КУпАП втратила чинність, тому в силу ст. 58 Конституції України, справа підлягає закриттю, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні зазначеної норми.
Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Законом України №2617-VIIІ від 22.11.2018року, який набув чинності 01.07.2020 року, ст.130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Цим же законом КК України доповнено новою ст.286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Крім того, слід звернути увагу, що на теперішній час діє ЗУ № 720-IX від 17.06.2020 р., який набув чинності 03.07.2020 року, відповідно до якого внесено зміни у розділ I ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018р. та на теперішній час ст.130 КУпАП діє в тій редакції, що діяла до 01.07.2020 року.
Аналізуючи зазначені вище норми права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність була передбачена ст.130 КУпАП. На даний час відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння також передбачена зазначеною статтею.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 247, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 18 грудня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.Б. Джулай