Номер провадження: 22-ц/813/3641/21 
Номер справи місцевого суду: 2-5295/11
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Гавриленко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справи за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Єршової Л.С. 17 лютого 2020року у м. Одеса, -
встановила:

У січні 2019 року до суду першої інстанції звернувся представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, в якій просить поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 2-5295/11, та видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-5295/11, боржник  ОСОБА_3 .
Заяву мотивовано тим, що 09 жовтня 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11155305000 від 16 травня 2007 року в розмірі 670 693,59 грн., витрати по оплаті державного мита у розмірі 1 700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 гривень.
06 серпня 2014 року до Другого Приморського ВДВС м.Одеси був поданий виконавчий лист №2/1522/5295/11, виданий 23 листопада 2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості. У зв`язку із тривалим перебуванням виконавчого листа на виконанні та відсутності інформації про хід виконавчого провадження, 11 лютого 2015 року АТ «УкрСиббанк» направив на адресу Другого Приморського ВДВС м.Одеси заяву про надання інформації, проте, відповіді не отримав. 15 квітня 2016 року заявником повторно було направлено заяву про надання інформації, на яку також не було отримано відповіді. У грудні 2016 року, на підставі отриманих у ІР «Автоматизована система виконавчого провадження» даних Банку стало відомо, що по боржнику  ОСОБА_3  записів не знайдено, але оригінал виконавчого листа на адресу стягувача не повертався. 02 лютого 2017 року та 13 листопада 2018 року Банком на адресу державної виконавчої служби направлялися заяви про надання інформації та оригіналів виконавчих листів.
Заявник вважає, що пропущення строку на подачу виконавчих документів на виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси обумовлено бездіяльністю державного виконавця, тому є підстави для поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2/1522/5295/11, виданого 23 листопада 2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості. Враховуючи той факт, що виконавчий лист направлявся до Відділу ДВС, однак на адресу стягувача не повертався, Банк вважав, що виконавчий лист було втрачено при пересилці.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року було задоволено заяву представника АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не наведено жодних доказів та обставин, які б свідчили обгрунтований пропуск АТ «УкрСиббанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, суд першої інстанції залишив позв увагою той факт, що заява АТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження від 18 серпня 2014 року була подана останнім до виконавчої служби з пропуском річного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 26 січня 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11155305000 від 16 травня 2007 року, що станом на 10 листопада 2010 року складало 84 783,09 дол. США (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят три долари США 09 центів), що в еквіваленті по курсу НБУ на 10 листопада 2010 р. становило 670 693,59 грн.(шістсот сімдесят тисяч шістсот дев`яносто три гривні 59 коп.); витрати по оплаті державного мита у розмірі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120,00 гривень (т. 1 а.с. 166 - 168).
23 листопада 2012 року Приморським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року, було видано відповідний виконавчий лист (боржник - ОСОБА_3 ). Строком пред`явлення виконавчого листа до виконання визначено 22 жовтня 2013 року. 
З ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року (яка набрала законної сили) у справі №522/15071/14-ц вбачається, що постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стояновим Ю.Д. 11 липня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 38855961 по виконанню виконавчого листа № 2/522/5295/11 від 23 листопада 2012 року.
Таким чином, виконавчий лист був пред`явлений Банком до виконання в межах річного строку, передбаченого положеннями ч.1 ст. 22 Закону України “Про виконавче провадження” (у редакції, що діяла на час ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року). Вказане, у свою чергу, у повному обсязі спростовує викладені у апеляційній скарзі представником ОСОБА_3  доводи про те, що заява АТ «УкрСиббанк» про відкриття виконавчого провадження від 18 серпня 2014 року була подана останнім до виконавчої служби з пропуском річного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Далі, постановою державного виконавця Скорохватова Г.О. № В-11/60 від 12 березня 2014 року виконавчий документ № 2/1522/5295/11 Приморського районного суду м.Одеси було повернуто стягувачеві на підставі п. 4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2014 року скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скорохватова Г.О. (зацікавлена особа - ОСОБА_3 ), було задоволено.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скорохватова Г.О. щодо повернення виконавчого листа №2/1522/5295/11 виданого 23 листопада 2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у сумі 672 513,59 грн.
Постанову державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Скорохватова Г.О. про повернення виконавчого листа стягувачу від 12 березня .2014 року, прийняту в межах виконавчого провадження № 38855961 про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 672 513,59 грн., скасовано.
Зобов`язано начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вжити заходи щодо поновлення прав Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» шляхом поновлення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09 жовтня 2012 року за виконавчим листом № 2/1522/5295/11, виданим 23 листопада2012 року.
01 жовтня 2014 року головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Стояновим Ю.Д. було прийнято постанову № В-11/60 про відновлення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2/1522/5295/11, який видав Приморський районний суд м.Одеси 23 листопада 2012 року, про стягнення грошової суми з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 672513,59 грн. та попереджено ПАТ «УкрСиббанк» про необхідність у тримісячний строк з дня надходження цієї постанови пред`явити вказаний виконавчий лист до виконання (т.2 а.с. 56).
У наступному, АТ «УкрСиббанк» неодноразово, а саме: 11 лютого 2015 року, 15 квітня 2016 року, 02 лютого 2017 року та 13 листопада 2018 року зверталось до виконавчої служби про надання інформації про хід виконавчого провадження, направлення на адресу Банку постанови про закінчення виконавчого провадження та оригіналу виконавчого листа (т. 1 а.с.190 - 197).
Як вірно вказано у оскаржуваній ухвалі суду, доказів щодо направлення на адресу Банку постанови про закінчення виконавчого провадження та оригіналу виконавчого листа, а також надання відповідей на звернення Банку, матеріали справи не містять.
Відповідно до листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса від 17 грудня .2019 року № 56128, надати матеріали виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/1522/5295/11 по стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк» не виявилось можливим у зв`язку із закінченням строків зберігання.
Колегія суддів вважає, що вказані обставини, у сукупності, свідчать про обгрунтованість причин пропуску АТ «УкрСиббанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Доводи апеляційної скарги не спростовують такий висновок суду апеляційної інстанції.
У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Стаття 431 ЦПК України визначає що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з п. 17.4 Перехідних Положень Розділ ХІІІ ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту Закону України «Про виконавче провадження», є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий лист, який було видано на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2012 року, боржником за яким є  ОСОБА_3 , було втрачено, жодної відповіді на звернення заявника від виконавчої служби Банком не отримано, а отже, заява Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення є обгрунтованою підлягає задоволенню.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування  відсутні.  
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2020 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 04 лютого 2021 року.

      Головуючий                                                               С.О. Погорєлова 

Судді                                                                  А.П. Заїкін

        О.М. Таварткіладзе